87 
ccntiska sammansättning kemiskt undersökt, hvarvid den visat 
sig innehålla 
Koppar . 
. . 32.910 erfordrar svafvel 
\ 6.696 
Zink . . 
. . 6.408 — — 
3.164 
Silfver . 
. . 3.094 — — 
0.460 
Jern . . 
. . 1.343 — — 
0.753 
Kobolt . 
. . 0.494 — — 
0.267 
Blv . .t . 
d 
. Ö.043 — — 
0.GQ7 
Antimon 
. . 24.770 — — 
9,249 
Svafvel . 
. . 30.049 
Bergart . 
. . 1.292 
Arsenik . 
. . spår 
1 00.370 
och då man häraf ser, att svafvelhalten, som upptages af de 
elektropositiva metallerna förhåller sig till svafvelhalten uti 
svafvelantimon =7:3, samt att således den enda rationella 
t tn 
formel som för detta mineral kan komma i fråga är R 7 Sb 
/ t t »' < v/ • 
el Jer (Cu, Zn, Ag) 7 Sb = rSb-för, visar det sig att detta 
mineral utgör ett nytt mineralspecies af underantimonsvafliga 
salternas klass, hvaraf vi väl förut känna en mängd förenin- 
* 
gar af det neutrala saltet med bas i öfverskott, men hvilka 
alla dock blott hafva afseende på bly- och jernföreningarne, 
ty af de kopparföreningar, hvilka man känner och som utgö¬ 
ras af Bournonit och Fahlerz, förefinnes kopparen uti en lägre 
/ 
svafvelbildningsgrad, nemligen såsom Gu, och mig vetterligen 
har ännu ej någon svafvelbildningsgrad af kopparen, hvarest 
f den ingår såsom Cu blifvit ibland de underantimonsvafliga sal- 
terna inom mineralriket påträffad. Då detta mineral, savidt 
det hittills blifvit funnet, är särdeles rikt på silfver, samt 
innehåller denna metall till större qvantitet än man hittills 
funnit i något mineral uti vårt land, föreslår jag att kalla 
det Åphthonit af acpöovoo, som betyder riklig. 
Aphthoniten har mycken likhet med de derba arterna af 
Fahlerz. Den har ännu ej blifvit påträffad kristalliserad. Brot¬ 
tet är skäligt . , . ojemt. Stålgrå, Strecket är svartgrått- 
