i det gamla Grsekeland, som i dess grannländer. Man finner 
nemligen mer och mer bekräftadt, att största delen af Eu¬ 
ropa under de äldsta tiderne varit bebodt af Turaniska, Sky- 
thiska och Sarmatiska, med Pelaskerne sannolikt beslägtade 
folkslag, med samma hufvudskåls bildning. 
Som ett mönster af skön grsekisk skapnad anföres så 
allmänt den belvederiske Apollo. Det är i hög grad märk¬ 
värdigt, att denna bild företer en helt annan hufvudskålsform 
än den nyssnämda, nemligen den ovala, med utskjutande oc- 
ciput. Utom det här beskrifna, af H:r von Heidenstam med¬ 
delade Graekcraniet, var äfven ett annat af oval form. Ref. 
tillåter sig häraf, ehuru blott som en förmodan, framställa 
den åsigt, att denna form tillhört Hellenerne. 
Hvad Graekernes nuvarande befolkning beträffar, så lärer 
den, enligt de trovärdiga historiska bevis, som blifvit fram¬ 
ställda af' Fallermaier (Fragmente aus dem Orient, Stuttgardt 
und Tubingen 1845, 2:r Band, C.XIV: »Das slavische Ele¬ 
ment in Griechenland»), allt sedan den sista hälften af 6:te 
århundradet, till största delen vara slavisk. Denne förfat¬ 
tare ådagalägger äfven huru denna slaviska befolkning i Grse- 
keland förlorat sitt eget språk och antagit det fullkomligare 
graekiska; under det, att detta dock blifvit rigtadt med en 
mängd slaviska ord, ändelser och talesätt. Då emellertid de 
slaviska folkstammarnes craniebildning äfven hör till den bra- 
chycephaliska formklassen, så torde det vara nära nog omöj¬ 
ligt att uppdraga någon skillnad emellan denna och de äkta 
brachycephaliska graekernas. 
3. Finnarnes craniefotm. — II:r A. Retzius re¬ 
dogjorde för en ethnographisk afhandling af H:r Stats-Rådet 
Carl von Haartman med titel: Försök att bestämma den ge¬ 
nuina racen af de i Finland boende folk, som tala finska 
(Helsingfors 1846, IV:o). Att utreda den finska folkstam¬ 
mens physiska karakter i dess flerfaldiga variationer och vid- 
