sträckta utbredning, har länge utgjort ett af ethnologiens 
svåraste problemer. De flesta europeiska och asiatiska folk¬ 
stammar hafva sin historia; deras namn återfinnas hos forn¬ 
tidens medeltidens författare. Finnarne synas härifrån göra 
ett undantag. De folkslag vi kalla Finnar, hafva sannolikt i 
en afläflsen forntid innehaft en stor del af Asien och Europa, 
men blifvit delade i många stammar genom andra folkslags 
utbredning och inkräktningar. Under sådana förhållanden hafva 
de sannolikt förlorat deras gemensamma namn, och af grann¬ 
folken blifvit benlimde efter de länder de innehaft. Sålunda 
hafva våra grannar de egentliga Finnarne, enligt Professor 
Keyser i Christiania, fått namnet Finnar af Finland och 
troligen hafva de iEstländska på samma sätt fått nam¬ 
net Ester af Estland. Siaverne skola dock enligt sam¬ 
ma historiker benämna dem med det omfattande namnet 
Tschuder (Grsek: Zxv&ai)- Den närvarande afhandlingen 
utgör ett välkommet bidrag till kännedomen om dessa urgamla 
folkslag. Författaren anser äfven Finlands invånare utgöras 
af flere olika stamgrenar, hvilka så väl i språkdialekter, som 
till fysiska karakterer äro hvarandra olika. Hr v. H. har 
under sina vidsträckta embetsresor lärt att känna och anställt 
matningar på flere hundrade personer i olika delar af landet 
och deraf kommit till följande hufvudresultater: 
1 :o Karelarens hufvud är ovalt och höghvälfdt, ansigtet 
ovalt, käken smal, ögonen blå, håret mjukt, kastanjebrunt; 
näsan rak; ögonen stora; kroppsväxten smärt, något lång. 
2 :o Savolaxarens hufvud är nästan rundt. hjessan hög, 
ansigtet rundt, med utstående kindbågar och bredkäke; ögon 
små, bruna; håret kastanjebrunt, sträft; näsan liten; käk och 
.okvidd bred; halsen kort; kroppen groflemmad. 
3 :o Tavastlänningens hufvud är fyrkantigt rundadt; hjes¬ 
san lägre; kindbågar och käkar breda; ögonen små, blå; hå¬ 
ret rakt, linfärgadt; näsan liten, trubbig; kroppsväxten kort 
men stark, med grofva lemmar, mestadels hjulbent. 
