X 
Tartrylsyrad antimonoxid-ammoniumoxid kan kristalli¬ 
sera med åtminstone tvenne olika vattenhalter. Då en kon¬ 
centrerad lösning lemnas att afdunsta antingen frivilligt eller 
vid +50° —60° afsätta sig stora vackra kristaller af samma 
form som kräkvinsten; ett annat salt erhålles i form af kri¬ 
stallmjöl då en dylik lösning under omröring afkyles i en 
köldblandning, och samma salt bildas äfven stundom genom 
frivillig afdunstning antingen ensamt eller blandadt med före¬ 
gående. Det bildar då stora, fyrsidiga, platta prismer, som 
ned mycken lätthet vittra i luften. 
Det med kalisaltet lika kristalliserade saltet håller en 
atom vatten; det vittrar småningom i torr luft och förlorar 
krvid äfvensom vid +70°—80° 3.03, 3.13, 3.21 proc. vatten; 
not \ at. svara 2.81 proc. Öfverskottet i de funna talen härrör 
sannolikt från, i de krossade och mellan sugpapper utprässade 
iristallerna, mekaniskt inneslutet vatten. Genom upphettning 
$ 
/id +100° i en ström af torr luft utdrifvas ytterligare 2 
itomer vatten, så att totalförlusten vid denna temperatur blir 
3.43, hvarefter saltet är NH 4 C 4 H 2 0 4 + SbC 4 IP0 4 . Emot hvad 
såväl Buchner som Dujias och Piria uppgifvit kan saltet upp- 
lettas öfver +200° utan att gifva från sig ammoniak, hvil— 
cet sker först då saltet af upphettningen börjar blifva brunt, 
lag har pröfvat på ammoniak med ett fuktadt georginpapper ; 
roligen hafva de begagnat någon flygtig syra och denna g 
»riktigt resultat då vattengas bortgår ur profvet. 
iar gifvit för det kristalliserade saltet 
väte.2.88 räknadt 2.81 
antimonoxid . . . 47.37 » 47.80. 
Det med annan vattenhalt anskjutna saltet förlorade vid 
-100°, det pulverformiga 15.06, det i stora kristaller afsatta 
I 5.42 proc. vatten; det torkade saltet gaf svafvelantimon svarande 
not 50.42 antimonoxid. Detta antyder en vattenhalt hos 
altet af 5 atomer, utom hvilka vid +100° genom syrans 
aetamorfos ännu en atom vatten bortgår; härefter beräknade 
kulle förlusten vid +100° vara 15.15, och det torkade sal- 
/ 
