Ehuruväl undersökningen af efterföljande mineralier, isyn¬ 
nerhet hvad beträffar de deruti förhandenvarande metallsyror, 
ännu icke är afslutad, har jag dock beslutat att meddela 
hvad som redan blifvit funnet, då jag förutser: att andra ar¬ 
beten för en längre tid komma att afhålla mig ifrån att ånyo 
upptaga denna undersökning. De af mig undersökta hithö¬ 
rande mineralier äro: Eukolit (ett nytt species), Wöhlerit, 
Euxenit, Niobsyrad uranoxidul-manganoxidul, kristalliseradt 
Pechblende och Polykras. Uti alla dessa mineralier före¬ 
komma metallsyror, hvilka synas mig äga så mycken likhet 
med de af H. Rose upptäckta niobsyran och pelopsyran, att 
jag för ingen del tviflar på att ju icke mina framdeles blif- 
vande undersökningar skola fullkomligt bekräfta denna förmo¬ 
dan. Ännu har det icke lyckats mig att åtskilja ifrån hvar¬ 
andra dessa syror, hvilka uti de ofvananförda mineralierna 
alltid förefinnas tillsammans; likväl karakteriserades deras 
blandning tillräckligt genom följande kemiska förhållanden: 
Hydratet af dessa metallsyror är rent hvitt i såväl 
fugtigt som torkadt tillstånd, samt förändrar icke denna färg, 
då det en längre tid behandlas med hydrothyonammoniak. 
£. Vid glödgning af det torra hydratet företer sig det 
bekanta eldfenomenet, och de vattenfria syrorna hafva derefter 
utseende af en postlinsartad massa. Detta är åtminstone hän¬ 
delsen, då hydratet erhålles utur en lösning, hvaruti metall- 
syrorna varit förenade med ett alkaii. Deremot, om hydra- 
jtet blifvit 1 framställt igenom uttvättning af den svafvelsyrade 
metallsyran medelst ammoniakhaltigt vatten, så har det ut¬ 
seende af en mer eller mindre pulverulent, men ingalunda 
postlinsartad massa. 
3. Igenom upphettning till svag glödgning, antaga metall- 
syrorna en intensivt citrongul färg, hvilken likväl vid afsval- 
ning åter försvinner. 
4. De glödgade metallsyrorna lösas hvarken af svafvel- 
syra, saltsyra eller salpetersyra, men deremot lätt och full¬ 
ständigt af flussyra. Igenom afdunstning af flussyrelösningen 
