273 
som mellan 62» och 63» N. B. syntes så mycket mer osan¬ 
nolikt, som jag tror mig bestämdt veta, att denna vevt ej 
förekommer vid Norges södra kuster, icke ellér blifvit fun¬ 
nen utanför Bergen, hvarest D:r Koren under sina zoologiska 
resoi äfven egnat hafsvegetationen en del af sin uppmärksamhet. 
— Artens förekomst vid Hitterns kuster synes således an¬ 
tyda, att den, med hänseende till en del phanerogamer (och 
äfven med hänseende till en del djur) iakttagna företeelse, 
att nemligen en sydlig art i sin slutliga utbredning mot nor¬ 
den liksom öfverhoppar flera mellanliggande orter och till sist 
återfinnes i vida nordligare trakter, belägna utom dess egent¬ 
liga, nordliga gräns, äfven med hänseende till hafvets Phv- 
ceer vinner bekräftelse. 
6. De fossila djurens storlek. — Hr Nilsson 
lade med anledning af en. anmärkning sid. XV i Inledningen 
ill Skandinavisk Fauna, I, nya upplagan, hvilken Författaren 
m till Akademien öfverlemnade, i bref till Hr A. Retzius 
neddelat följande. »För den satsen, att de fossila djuren 
ditid äro större än de nu lefvande af samma art har jag 
itom de anförda bevisen flera andra, och för två dagar se¬ 
lan erhöll jag ett ganska slående. Det var fragmenter af 
tt bäfverskelett ur en mosse i södra Skåne. Hvart enda 
>en var betydligt större än samma ben uti ett färskt ske- 
kt af samma djurart från Norrland, oaktadt detta sednare 
r af ett fullväxt djur, och det förra har tillhört ett mycket ungt 
ljur, hvilket ses deraf, att alla epiphyser äro lösa eller 
iorta. Således var det ej åldern som gjorde att det var 
törre, utan hela racen har påtagligt då varit större än nu. 
'amma förhållande är med benen af en fossil trana, jemförda 
ned benen af exemplar, som för få år sedan blifvit dödade, 
»amma förhållande eger rum mellan den nu lefvande och den 
os oss fossila Emys lutaria. Då nu härtill kommer, att uti 
Öfvers. af Kom'/. Ket.-Akart. För?,. 
O 
/t o* 
r v, . 
4 K- 
o o 
9 
