76 
overleve disses ovrige Træer og aarligen skyde sine Skud iveiret. 
Endelig veed jeg ikke, om det ikke ogsaa fortjener at bemærkes, at 
naar de smaae Geoffroya-Buske skyde op efter Markbrandene, sky¬ 
der der fdrst en Blomslerstængel op af Jorden, inden Bladstænglerne 
komme frem ; det forekommer mig, at man skulde ventet, at der dog 
ialfald horteOpnaaelsen af en vis Slorrelse og Væxt til at sætteBlomst 
og Frugt, hvis disse Skud virkeligen skulde været bestemte til at 
blive til Træer. I Betragtning af disse Omstændigheder forekommer 
det mig, at Geoffroya-Busken endnu ikke kan gjælde som fuld¬ 
gyldigt Beviis for den Sætning, at visse af Catanduvaens Træer 
ere ifærd med at uddoe i Serraderne; en gjentagen Sammenlig¬ 
ning af Geoffroya-Træet og Geoffroya-Busken var maaskee onske- 
lig 5 *), og navnlig mener jeg det vilde være nodvendigt forst at 
komme til Vished om Busken, naar den unddrages Markbran¬ 
denes fordærvelige Indflydelse, men vel at mærke forresten ikke 
bringes under forandrede Jordbunds- og Fugtigheds-Forhold, 
formaaer at udvikle sig til et virkeligt Træ, eller om et saadant 
kan opvoxe af Buskens Fro, naar dette saaes under de oven¬ 
nævnte Betingelser. 
I Modsætning til den saa sparsomt forekommende Catanduva 
ere Camposvegetationens tvende andre Former begge udbredte 
overalt og forekomme i alle Overgange indbyrdes, saa at det er 
umuligt at trække nogen skarp Grændse mellem dem. For disses 
Vedkommende er Dr. Lunds Hypothese vistnok for en Deel 
ganske berettiget; det kan ikke betvivles, at de ideligen gjen- 
tagne Markbrande ikke blot ved at svække og hæmme de alle¬ 
rede forhaandenværende Træers Væxt, men endmere ved at dræbe 
den unge Opvæxt, og endelig ved at fortære det affaldne Lov og 
Grene, som kunde skjærmet Jordens Overflade mod altfor stor 
Udtorren og ved deres Ilensmuldren skulde afgivet Muldjord, 
*) Især da Lund selv ikke synes at ville udtale sig med fuld Vished om 
Identiteten; men kun siger, al han „troer at have fundet’’ Stamtræet til 
de smaae Buske. 
