98 
Store-Belt erc derimod aldeles lysegrønne baade paa Skal og 
Pigge; el Exemplar fra Gothaborg (ved Eector V. P r o s c h) og 
2 Exemplarer fra Sandefjord (ved Cand. philos. J. Koch) ere 
lysegrønne, men Piggene violette i Spidsen; endnu tydeligere er 
dette sidste paa et Exemplar fra Norge, hidrorende fra Dr. Koren. 
Jeg troer imidlertid ikke, at disse Farveforskjelligheder ere andet 
end locale, uagtet Dhrr. Dub e ri og Koren have undersøgt Exem¬ 
plarer i Hundredevis og altid fundet dem gronne med violette 
Pigge. Artens Udbredning er iovrigt ikke noiagtig bekjendt; 
den kjendes fra de tleste engelske Kyster, fra Kattegattet, Store- 
Belt, Færderne og den norske Kyst, men ikke fra Finmarken. 
Museets storste Exemplar har ligesom D ii b e n s og Korens uden 
Piggene en Hoide af 15 mm og et Tvermaal af 25 mm . De længste 
Pigge ere 6 mm . 
Som ovenstaaende Fremstilling udviser, antager jeg Echinns 
miliaris Forbes og E. virens Duben og Koren for identiske. 
Af samme Mening synes Prof. Sars at være, naar han*) 
blandt de norske Arter opforer „Echinus miliaris L e s k e (E. virens 
Dub. og Kor.)”. 
Om Asteracaiithion rubens og violaceus samt om en 
nærstaaende Årt fra Magellanstrædet. 
Da de Herrer M ii 11 er og T r o s ch e 1 udgave deres System 
der Asteriden, antoge de, at der ved de nordiske Kyster 
gaves 4 Arter af Slægten Asteracanthion , nemlig A. glacialis , 
roseus , violaceus og rubens , foruden A. jiolaris , som kun var kjendl 
fra Grønland. Senere forenede de rigtignok, støttende sig til 
den Iagttagelse, at der i Ostersben forekom smaae- violette Sø¬ 
stjerner, der oiensynligen ikke vare andet end Ungerne af den 
storre rode Form, der opholdt sig paa noget dybere Vand, Ar¬ 
terne A. rubens og violaceus og forenede dermed liy potli etisk 
ogsaa A. polaris : hvori de, som Professor S t e e n s t r u p senere har 
*) Bemærkninger over det adriatiske Havs Fauna, sammenlignet med Nord- 
havets. S. 14. 
