10A 
Sars, da den skildres som lille, men Forbes dog bestemt 
urgerer dens Selvstændighed som Art; forresten minder Afbild¬ 
ningen ogsaa om Museets kortarmede islandske Unger af Ast. vio- 
laceus. Hvad B randt anforer om sin Aster. ochotense passer 
ogsaa ret godt paa den her omhandlede Art, uden at jeg dog 
ligefrem tor paastaae deres Identitet. — Hvilken Udbrednirig disse 
to nærbcslægtede Arter, A. violaceus og rubens , have, er endnu 
ikke muligt at sige, da de saa ofte ere bievne forvexlede eller 
slaaede sammen; maaskee er A. rubens en mere sydlig, A. vio¬ 
laceus en mere nordlig Form. Deres Navne ere uheldige, deels 
i og for sig, deels fordi det vistnok vil være vanskeligt at af- 
gjore, hvilken af dem der er Asterias rubens JLinné, og det var 
maaskee bedst reent al opgive dem begge, da den Farvenuance, 
som de udtrykke, neppe har nogen Betydning som Artsmærke. 
Jeg har allerede ovenfor antydet, at Asterias rubens hos 
Fabricius ikke er nogen af de her omhandlede Arter. Et 
andet Sporgsmaal er, om G o uld s Asterias rubens*) fra Massa- 
chusetts eller de Arter, som Stimpson i sin Oversigt over 
de lavere Dyr, der forekomme ved Oen Manan i Fundy-Bugten**), 
opforer som Asteracanthion violaceus og rubens kunne være nogen 
af de her omhandlede Arter; jeg har vel i Prof. S ars’s Sam¬ 
ling seet en saakaldet v Ast. rubens ” fra Massachusetts og i 
Universitetsmuseet i Christiania en lignende Form fra Newfound- 
land, men uden at have havt Ledighed til en nærmere Under¬ 
søgelse, da andre Sporgsmaal optoge min Tid, og jeg dengang 
endnu ikke havde udredet Forholdet mellem de nordeuropæiske 
Arter. 
Uagtet Dhrr. Muller ogTroschel i Archiv fur Natur- 
geschichte have meddeelt, at Berliner-Museet har erholdt Astera¬ 
canthion rubens fra Chili, kan man vistnok a priori benægte Be- 
*) Report of the invertebrata of iMassachusetts. Carnbridge 1841. 
**) Synopsis of the marine Invertebrata of Grand Manan (Smithsonian con- 
tributions). 
