116 
s t ri n gs d y g ti g e et Aar efter, at Moderstænglen har blomstret, 
kunne de tilsvarende Dele hos Agaven forst blomstre efter flere 
Aars Forlob, og disse synes derfor at henhbre til en anden 
Kl asse af Knopper. Efter Blomstringsevnen kunne vi hos mange 
Planter skjelne imellem lo Klasser af Knopper; Hyacinthen 
(Hyacinthus orientalis) har saaledes foruden Hovedknoppen*), 
der er lateral og staaer ved Siden af Blomsterstanden, længere 
nede i de Bladhjorner, der dannes af de yderste Logskjæl, Smaa- 
knopper (Bulbiller)**), som afvige fra Hovedknoppen derved, 
at de ikke ere istand til at blomstre saaledes som denne det fol— 
gende Aar, i hvilken Henseende de stemme overeens med Agavens 
Rodskud; de afvige derimod fra disse i den Maade, hvorpaa 
de naae til Blomstringsperioden. Hyacinthens Smaalog kunne 
forst gjennem flere Generationer blive blomslringsdygtige; 
det er som Folge heraf ikke den samme Plante, men dens Afkom, 
der kommer til at blomstre, hvorimod det hos Agaven er den 
samme Plante og den samme Stængel, der efter at have levet 
i Friland (Middelhavslandene) 4 —10 Aar og i Drivhusene i 
Mellem- og Nordeuropa ofte 60 Aar, uden at forlænge sig meget, 
pludselig udvikler sin mægtige Blomsterstand. 
Forresten frembyde Agavens Rodskud (forsaavidt som der 
maae hengaae flere Aar, for de kunne blomstre) nogen Analogie 
med de Biknopper, som fremtræde paa de gamle Rodder af 
nogle Træarter, og om hvilke vi vide, at de ikke ere saa blomstrings¬ 
dygtige som de samtidige normale Knopper, der udvikle sig paa 
Grenene, idet de forst ere istand til at blomstre flere Aar 
efter disse. 
Under Forudsætning af, at Agavens Rodskud kunne sam¬ 
menlignes med Hyacinthens Smaalog, og at de frembyde nogen 
Lighed med de Biknopper, der udvikle sig paa Rodderne hos 
*) Af Irmisch (Zwiebelgewåclise) benævnes den Hauptknospe. 
**) Bette blev forst iagttaget af Muntinghe i Groningen 1680. 
