11 
kjender fra dette Land*). Den ubetydelige Rolle, som Svømme¬ 
fuglene overhovedet spille i Brasilien, er for en ikke ringe Deel 
en Folge af, at en af Ordenens Familier, som ellers pleier at 
være rig paa Arter, nemlig Ænderne, kun er overmaade fattigt 
repræsenteret, og det er maaskee ikke ganske usandsynligt, at 
Grunden hertil tildeels kan ligge i de brasilianske Soers og 
Floders Rigdom paa rovgjerrige Fisk af Characinernes Familie, 
for hvis Efterstræbelser Ænderne, navnlig som Unger, ere mere 
udsatte end Fleertallet af de andre Svømmefugle. 
De for Camposegnenes Fugleverden særlig belegnende Træk 
og Forskjellen mellem den og Skovlandsfaunaen kunne forst træde 
tydeligt frem, naar man betragter den noget mere i det Enkelte, 
naar man altsaa fra Ordenerne vender sig til Familierne og 
nogle de dem underordnede systematiske Grupper. 
En Deel af Arterne udbrede sig uden Forskjel over det hele 
Landstrog og træffes ligesaavel i de derværende storre eller 
mindre Skove som i Cerraderne og de aabne Campos; men Fleer¬ 
tallet holder sig strængt enten til Skov eller til Mark. De ægte 
Skovfugle ere, ligesom ogsaa de Fugle, der saa al sige tilhore 
alle Lokaliteter, for den allerstørste Deel Arter, som Campos- 
egnene have tilfælles med Kystlandets Urskove, og som for en 
Deel endog udbrede sig tværs over Brasilien heelt ind i Bolivien. 
Det er derfor de til selve Campoerne bundne Former, som især 
give Faunaen dens ejendommelige Præg, og man træffer blandt 
dem adskillige, som henhore til Slægter eller Familier, hvilke 
man ellers med Rette anseer for Skovfugle, og hvis ovrige i 
Camposlandet forekommende Arter ogsaa der fortrinsviis eller 
udelukkende tilhore Skovene. Som Exempler kunne nævnes den 
lille Campos-Ugle ( Noclua cunicularia ), Jordspætten ( Colaptes cam- 
pestris ), Campos-Skjægfuglen ( Uucco chacuru ), Campos-Træloberen 
(Picolaptes bivittatus ) og den lille Malacurus frontalis , der er be- 
kjendt ved sine kolossale af Træpinde opbyggede Reder. Men 
*) Sclater, Notes on the Birds of Chili, see: the Proc. Z. S. of London 
f. 1867, S. 337. 
