6 
sidste mangle nemlig vel ikke ganske; de ledsage tvertimod som 
en smal Bræmme Bredderne af de storre Floder, de vise sig 
fremdeles overalt i Ly af Kalksteensklipperne, og endelig frem- 
træde de navnlig i Form af skarpt begrændsede Smaaskove, som 
Brasilianerne give Navn af „Capoes“*), eller „Ilhas do mato K , 
Skovoer. Men alle disse Skovpartier udgjore tilsammentagne kun 
et ringe Fladeindhold i Sammenligning med det ovrige mange 
Gange storre, kun med Græsarter og Buske bevoxede Terrain, 
i hvilket de ere ligesom stroede omkring. Det vil af det Fore- 
gaaende let skjonnes, at Campoernes Physiognomie ikke behover 
at være ganske det samme overalt, og dette er i Virkeligheden 
heller ikke Tilfældet. Selv om man kun holder sig til Campos- 
egnene i Minas Geraes, om hvilke der her fortrinsviis er Talen, 
saa frembyde de et meget forskjelligt Udseende, alt eftersom de 
lave krogede Træer og storre Buske, der voxe spredte blandt 
Græsset, ere tilstede i storre eller mindre Mængde. Hvor de 
ere talrige nok til at udgjore den fremherskende Deel af Vege¬ 
tationen og til at forhindre enhver fjern Udsigt, hvor altsaa 
Egnen gjor Indtrykket af et Buskads, der faaer Campoen Navnet 
„Campo cerrado a eller simpelthen „Cerrado a . Blive derimod 
Træerne sparsomme, eller forsvinde de endog ganske, saa at 
Vegetationen kun sammensættes af torre, blaagronne Græsarter, 
perennerende Urter og Smaabuske, og tillader Oiet paa een Gang 
frit og uhindret at oversee store Strækninger, fremkommer der 
den Slags „Campo a , som Brasilianerne kalde „Campo limpo a 
eller „Campo descoberto tt . Men hvor forskjellige disse to Former 
af Campos end ere, naar de hver især optræde i deres meest ud¬ 
prægede Form, saa udvidskes Forskjellen dog ofte ved umærke¬ 
lige Overgange, og det er ikke muligt skarpt at sondre mellem 
dem. 
*) I Enkelttal »Capao«; Ordet er egentlig en Forvandskning af Caå-puam, 
det Navn, som Brasiliens oprindelige Tupi-Befolkning gav disse Smaa¬ 
skove, og som netop betyder Skov-O. 
