67 
det sædvanligt antages; jeg har gjenlagne Gange deels selv skudt 
den i Smaaskovene i Omegnen af Lagoa Santa, deels faaet den 
bragt af andre Jægere saavel i den udfarvede som i den unge 
Fugls Dragt; ogsaa Dr. Lund har engang faaet en ung Fugl. 
Af de fire Exemplarer, som jeg selv har erholdt, fik jeg det 
forste (en ung Hun) den 6te September 1847; de tre andre (en 
gammel Fugl, hvis Kjon ikke blev efterseet, en gammel og en 
ung Han) ere skudte henholdsviis den 7de, 9de og 14de August 
1851; det Exemplar, som Dr. Lund fik, blev skudt den 28de 
Mai 1842. Den er saaledes iagttaget gjennem hele den kolde 
og torre Aarstid og tor vistnok antages for at være en Standfugl. 
Uden dermed at ville antyde, at Prinds Max’s Falco pal- 
liatus skulde være andet end den unge Fugl af Falco cayanensis 
Gm., hvad den jo almindelig antages for, vil jeg dog anforé, at 
Voxhud, Fodder og Iris imod den almindelige Regel have mere 
levende Farver hos den unge end hos den gamle Fugl af 
denne Art. Det er nemlig ikke rigtigt, at denne Art i enhver 
Alder har gule Fddder og guul Voxhud, Toiler og Iris, saaledes 
som Burmeister siger i sin „Syst. Uebersichl“ (II, S. 107), for¬ 
modentlig forledet af den Figur af den gamle Fugl, som Spix 
har givet i Sp. nov. Av. Bras. T. I, tab. VIII c; det er kun hos den 
unge Fugl ( Falco palliatus Pr. Max.), at disse Dele ere saaledes 
farvede; hos den gamle (Falco cayanensis Gm.) er Iris graabruun, 
Fodderne blaagraae, Voxhuden og Toilerne sortegraae. At Fuglen 
i den Dragt, i hvilken den er bleven kaldt Falco palliatus , vir¬ 
kelig er ung, derfor taler til Overflod ogsaa den Omstændighed, 
at Æggestokken var overordentlig lille paa den Hun, som jeg 
fik i denne Dragt den 6te September 1847, skjondt den jo var 
skudt paa en Aarstid, da Kjonsorganerne pleie at være i stærk 
Udvikling hos Fuglene i Brasilien. 
85 (11). Ilarpngus diodon (Temm.). 
Hverken Dr. Lund eller jeg selv har nogensinde truffet 
denne Fugl; men da Spix har faaet Fuglen i Provindsen 
5 * 
