97 
Virkeligheden neppe kunde tilhore denne Fugl, uagtet den sagdes 
at have indeholdt utvivlsomme Anu-Æg. 
143 (34). Guira piririgua (Vieill.). 
Brasil. Anu branco. 
Er meget hyppig i Cerraderne, hvor man seer smaa Flokke 
af den hoppe om, snart paa Jorden, snart i de lave Træer; den 
er kun lidet sky og derfor meget let at skyde. 
I dens ikke synderlig tykvæggede Mave har jeg fundet for- 
skjellige Slags Biller og Græshopper samt Sommerfuglelarver. 
Undertiden er Mavens indvendige Overflade glat, men vel saa 
hyppig finder man den (ligesom hos Gjogen) indvendigt mere eller 
mindre tæt besat med fine Haar, der sidde uden Orden, ligge 
tæt op til Mavens indre Overflade og ere af forskjellig Tykkelse 
samt sjelden mere end et Par Linier lange. De lade sig let 
trække ud med en Pincette, og man seer da, at de ikke ere for¬ 
tykkede til nogen Bulbus i den Ende, med hvilken de sad fast; 
der kan ingen Tvivl være om, at de hidrore fra de Larver, 
Fuglen har fortæret. 
Man har enkelte Gange i Lagoa Santa bragt mig dens mær¬ 
kelige Æg, som have en blaaliggron Farve og ere forsynede 
med et netformigt fordeelt Overtræk afen hvid, kridtagtig Materie; 
dens Rede maa jeg beklage ikke at have fundet. 
144 (35). Dromococcyi phasianellus (Spix). 
Brasil. Peixe frita. 
Skjondt denne Fugl hidtil ikke er anfort fra Camposegnene, 
er den dog almindelig i de derværende Skovstrækninger; imid¬ 
lertid er den ikke saa hyppig i den umiddelbare Omegn af Lagoa 
Santa som i den noget skovrigere Egn ved Sumidouro, og navnlig 
længere Vest paa henad mod Sao Franciscofloden; paa en Reise 
til denne Flods Bredder i October og November 1855 horte jeg 
stadig ikke blot om Dagen, men ogsaa i de maaneklare Nætter 
7 
