157 
det er meget sandsynligt, at der i Tiden vil kunne paavises en 
gradvis Overgang mellem begge — en saadan Overgang synes 
det ved Ny-Jersey fundne pliocene og ligeledes det fra Traver¬ 
tinen i Toscana kjendte Ambratræ at danne — eller at det vil 
kunne godtgjores, at L. europæum er Stamarten til L. styraciflua . 
Det centralamerikanske Ambratræ leverer ved Indsnit i Barken 
en næsten vandklar, lidt gulagtig Balsam, der har samme behage¬ 
lige Lugt som Perubalsam. Denne Ambrabalsam indsamles af 
Indianerne i Omegnen af Pantasmo og opbevares i hule Stæn¬ 
gelstykker af en Bambusa , hvis Aabning tillukkes med en Prop 
af store Maiskolbers svampede Axedel. Den kommer ikke i den 
europæiske Handel, men sælges til Landets Indbyggere, der især 
anvende den som saarlægende Middel. 
Den i Apothekerne forekommende Ambrabalsam har altid 
gaaet i Handelen under Navn af (lydende Storax (Styrax eller Storax 
liquidus ), saaledes kaldet i Modsætning til en anden harpixagtig 
Substants med en lignende behagelig Lugt, den faste Storax, der 
enten som mere eller mindre klare og sammenhængende Draaber 
eller som en brunlig Masse har været kjendt lige siden Diosco- 
rides’s Tid, men nu synes ganske at være forsvunden i Han¬ 
delen. Begge disse Produkter have tidligere været meget for- 
vexlede, og det er mærkeligt nok forst i den senere Tid, at man 
har faaet noiagtig Oplysning om deres Oprindelse. Den faste 
Storax erholdtes af Styrax officinalis , et i Middelhavslandene 
voxende lille Træ. Hvad den flydende Storax angaaer fandt 
en Angivelse af en bekjendt Londoner Apotheker, James 
Petiver (Philosoph. Transact. 1708), som gik ud paa, at den 
skulde stamme fra et paa Oen Cobross i det rode Hav vox¬ 
ende Træ, almindelig Tiltro og blev efterskreven i alle pharma- 
cologiske Værker (saaledes af Pareira 1850, af Roy le 1853), 
indtil den udmærkede engelske Pharmacolog, Daniel Hanbury, 
viste, at der laa en grov Misforstaaelse til Grund for denne 
Antagelse (Bonplandia 1857, p. 114). Der existerer ikke 
11 
