166 
altsaa, hvad Spiringen angaaer, til Juglans og andre Valnodslægter, 
som Fagus til Quercus og blandt Papilionaceerne som Loteerne til 
Vicieerne. Hvorledes denne Forskjel i Spiringen kan benyttes til 
en naturlig Gruppering af Slægterne, vil blive vist i det Folgende. 
II. Til Belysning af Slægten Oreamnnoa Orst.*). 
(Hertil Tab. II.) 
Indenfor den tropiske Zone synes Plantevæxten ved forste 
Betragtning at frembyde en slaaende Lighed hele Jorden rundt. 
En nærmere Undersogelse vil imidlertid vise, at denne Lighed 
dog fornemmelig bestaaer i en Overensstemmelse i det alminde¬ 
lige Præg, i samme Yppighed og Mangfoldighed, i Rigdom paa 
Slyngplanter og halvparasitiske Planter, men at der, navnlig i 
saadanne Egne, i hvis Beliggenhed med Hensyn til den geografiske 
Længde der gjor sig en betydelig Forskjel gjeldende, findes ikke 
alene forskjellige Arter og Slægter, men ogsaa ofte egne Familier 
eller Afdelinger af disse, hvorfor saadanne Jordstrog, ihvorvel 
de ligge indenfor den tropiske Zone, dog maa henfores til for¬ 
skjellige Floragebeter. Sammenligner man saaledes den central¬ 
amerikanske Flora med den indiske, vil man finde, at det væ¬ 
sentlig er de samme Familier, som i begge ere herskende ved 
Arternes og Individernes Mængde, som Orchideer, Scitamineer, 
Pand aneer, Palmer, Laurineer, Piperaceer, Gesneraceer o. m. fl., 
men indenfor dem er det i Regelen storre Grupper, som enten 
udelukkende eller dog fortrinsvis tilhore det ene eller det andet 
af disse Floragebeter**). Naar man derfor i Centralamerika 
*) Nat. For. vid. Medd. 1856, S. 7. 
**) Nedenstaaende Exempler ville tjene til at oplyse denne Forskjel: 
i Indien: i Centralamerika: 
Orchideæ: Dendrobieæ; Epidendreæ. 
Scitamineæ: Zingiberaceæ; Cannaceæ. 
Pandaneæ: Pandanus; Carludovica. 
Palmæ: Lepidocaryinæ pinnatifrondes; Lepidocar. flabellifrondes. 
Eleocarpeæ: Eleocarpeæ veræ; Tricuspidarieæ. 
Clusiaceæ: Garcinieæ; Clusieæ, Moronobeæ. 
Gesneraceæ: Cyrtandreæ; Gesnereæ. 
