173 
ledes svarer, for at nævne nogle Exempler, Juglans nigra til Miocen- 
tidens J. nux tauricnsis , Carya alba til C. ventricosa , Pterocarya eau - 
casica til P. denticulata og Engelhavdtia serrata til E. macroptera *). 
Ved de Forandringer, som ere foregaaede med Planteverdenen 
ved dens Overgang fra Tertiærtiden til Nutiden, have Juglandeerne 
efterhaanden trukket sig bort fra Europa og spredt sig, dels og 
fornemmelig mod Vest, til Amerika, dels mod Ost, til Asien. 
Den afvigende Optræden af en til en asiatisk Typus horende 
Valnodslægt ( Oreamunoa ) i Centralamerika synes saaledes at finde 
sin Forklaring derved, at baade Amerika og Asien have faaet 
S ta marterne til Nutidens Former fra den samme fælles Kilde, 
Europa, som jo dengang utvivlsomt har staael i landfast For¬ 
bindelse med Amerika. 
Forklaring af Tab. I og II. 
Tab. I. 
Pterocarya cauca&ica. 
Fig. 1. Et, Aarsskud; a, a, a Hanrakler; b den overste Del af Hunraklen; 
c Grændsen mellem sidste og næstsidste Aarsskud; d Knoppens 
Stilk. 
— 2. Spirende Plante. 
— 3. Spirende Plante paa et tidligere Trin; Kimbladene i Begreb med 
at træde ud af Frogjemmet. 
— 4. Hunblomst seet fra Siden, forstorret; a Dækblad; b Forblad. 
— 5. Hunblomsten paa et tidligt Udviklingstrin; a, a Forblade; b Blom¬ 
sterdække; c det lorste Anlæg til de to Ar, som sees skinne gjen- 
nem Blomsterdækket. 
— 6. Hanblomst seet fra Siden, forstorret; a Dækblad; b Blomsterdækkets 
forreste Blad; c to storre sidestillede; d rudimentær Stovvei; 
e et af Blomsterdækkets to bageste Blade. 
— 7. Hanblomstens rudimentære Stovvei forstorret. 
— 8. Blomsterbærende Aarsskud, som det viser sig i Begyndelsen af 
Juni; a, a, a Hanrakler; b endestillet Hunrakle. 
— 9. Den overste Del af Aarsskuddet Fig. 1 forstorret. Her sees de 
tre overste Bladanlæg; a det mindste af disse; b Dækblad; et 
andet sees foran; c den meget unge Hunrakle. 
*) Unger: Geologie der europ. Waldbåume S. 49. 
