449 
hvidagtig Plet ved Roden af Undernæbet; Fodderne ere sorte paa 
Forsiden, graae paa Bagsiden. 
I dens Mave har jeg kun fundet Levninger af Insekter. 
388 (194). Turdus flavipes Vieill. 
De Egne, med hvis Fuglefauna vi her have at gjore, synes 
at danne Grændsen for denne Arts Udbredning i vestlig Retning; 
idetmindste har Natterer ikke truffet den i Mato Grosso og 
Goyaz, og allerede ved Lagoa Santa er den sjelden. Jeg har 
selv ikke seet den der, men Lund har den 4de August 1838 
faaet en Han, som var floiet imod et af Husene i Byen og havde 
slaaet sig ihjel paa Stedet. Sædstokkenes Udseende viste, at 
Forplantningstiden endnu ikke var nær forhaanden, og det Samme 
var Tilfældet hos en anden Han, som han under sit fdrsle Op¬ 
hold i Brasilien skjod i Omegnen af Neu Freiburg den 23de 
Mai 1827. Den er en ægte Skovfugl og udmærker sig ifolge 
Lunds Angivelse ved sin meget smukke Sang. 
Blandt de F’ugle, som Lund samlede paa sin Reise gjennem 
Sao Paulo og en Deel af Goyaz og Minas i Aarene 1833 og 
1834 findes en ganske ung Han af denne Art, uheldigviis uden 
Oplysning om, hvor og paa hvilken Tid af Aaret den er skudt. 
Den bærer endnu sin Rededragt, men dens Haandsvingfjær ere 
heelt udvoxede, og Styrerne have paa det nærmeste naaet deres 
fulde Længde; paa Bagsiden af Halsen ere enkelte Blodfjær netop 
i Frembrud og vise, at Fældingen er nær forestaaende. Den kan 
maaskee fortjene en kort Omtale, da Fuglen ikke synes at være 
tidligere beskreven i denne Dragt. Oversiden af Hovedet har en 
mat graasort Farve; Ryggen er graa med et svagt olivenfarvet 
Anstrog, men paa dens forreste Deel have de enkelte Fjær morke 
Bagrande og meget smalle rustgule Skaftstreger, som dog ganske 
forsvinde henad mod Gumpen; fremdeles ere alle Vingernes smaa 
og store Dækfjær i Spidsen forsynede med en lille trekantet rust¬ 
farvet Plet. Flaandsvingfjærene og Styrerne ere sorte som hos 
den gamle Fugl. Paa hele Undersiden at Kroppen have Fjærene 
