222 
Sonnerup Sogn „ofte have en rodlig Farve, der vel hidrorer fra* 
den rode Kalk, der i et langt Strog udgjor Underlaget af Sognets . 
Jorder" 1 2 ). Jeg har ved mine Besog paa Stedet 1860 og 1862 
kun seet Kalken blottet tæt ved den næstoverste af de fem 
Moller, hvor den i mange Aar er bleven brudt til Brænding. 
Man kunde da see en Kalktufvæg, der omtrent var 36 Favne 
lang, og hvis Retning omtrent var NNV.—SSO.; Væggen vendte 
mod Ost (mod Mollen). Mollens Eier, Hr. Andersen, sagde 
mig, at i den vestlige Halvdeel af hans Have er Grunden Kalk, 
i den ostlige derimod Leer, og det er vel herpaa, at Kalken 
hviler. Kalkens Mægtighed kjender jeg ikke. Ved mit Besog i 
1860 var kun den nordligste Deel af den blottede Væg saa 
frisk, at den kunde undersoges; det Ovrige var skjult deels ved 
Nedskred, deels ved Paafyld, Affald, som var kastet op foran 
Væggen paa Steder, hvor der i Oieblikket ikke blev gravet. I 
1862, da jeg gjerne vilde have revideret mine tidligere Optegn 
neiser, var der endnu mindre at see, og jeg benyttede da næsten 
al min Tid til at samle Dyr- og Plantelevninger af de talrig,« i 
Graven opstablede Blokke. 
Hvad jeg 1860 kunde see paa den nordlige Deel af den 
blottede Væg, var da folgende: 
1. Overst laa bruunlig Jord lidt over 1 Fod; dette Lag 
indeholdt adskillige Stene, men især en Mængde Kalktufbrud- 
stykker, storre og mindre, der næsten dannede et Lag midt i 
det brune Jordlag 3 ). 
2. Derunder los hvid Kalktuf, rig paa Conchylier, l 1 /^ 
—2 Fod. 
3. Derunder en liggende M a n ga n s t ri b e, som kunde 
folges omtrent 34 Fod i horizontal Retning. 
1 ) Kjøbenhavns Amt, S. 60. 
2 ) Paa et Sted noget sydligere laa under den overste Jord med Kalktuf- 
stykker omtrent O /2 Fod bruun Jord med mange Stene; heri fandt 
jeg en Tand af en Ged, nogle Brudstykker af Mytilus edulis L., 
samt Helix fruticum Mu 11., Helix strigella Drp. og Helix hispida L. 
