226 
sammen med Kalktuffen; i dets Forekomst er heller intet Be¬ 
synderligt, da Kalktuffen her hviler paa Gruus; men jeg kan 
iovrigt intet Sikkert sige om dets Forhold, da jeg kun fandt et 
Par lose Blokke, der laae ved Foden af Bakkeskrænten. Saa- 
danne Conglomerater i Forbindelse med Kalktuf findes ved Miihl- 
hausen 1 ), Cannstatt 2 ), i Hohenzollern 3 ), i Alperne 4 ), og ere 
maaskee slet ikke sjeldne; men i Danmark kjender jeg kun delte 
ene Findested 5 ). 
Jeg saae ogsaa en Ovn, hvori man havde brændt noget af 
Kalktuffen, og i nogle Blokke, som endnu laae her, samlede jeg 
nogle organiske Levninger. 
E. Rode Molle. 
Rode Molle ligger ved den ostlige Ende af Skanderborg So. 
Kalktuffen var her blottet i to anseelige Grave, af hvilke den 
ene laa omtrent 100 Skridt sydlig for Mollen, den anden noget 
længere derfra imod Ost. For at adskille dem kalder jeg den 
forste Grav „Rode Molle A w , den anden „Rode Molle B K . 
Om Rode Molle A har jeg kun optegnet, at den blottede 
Væg paa det hoieste Punkt var omtrent 6 Fod hoi. 
Ved Rode Molle B var der blottet toVægge, der omtrent 
dannede en ret Vinkel med hinanden; Retningen af den ene Væg 
var omtrent N. — S., af den anden O.—V.; Graven var aaben 
mod NV. Kalken var kun dækket af et tyndt Lag Jord. I den 
ostlige Deel af Graven havde man gravet over 8 Fod ned uden 
0 Bornemann i Zeitschr. d. deutschen geolog. Gesellsch. VIII, 1856, 
S. 95. 
2 ) Veiel i Amtl. Ber. iib. d. 34 e Versamml. deutscher Naturf. in Carls- 
ruhe 1858. Carlsr. 1859. S. 60. — Seyffer i Wurttemb. naturwiss. 
Jahreshefte, I, 1845, S. 191. 
3 ) Achenbach i Zeitschr. d. deutschen geolog. Gesellsch. VIII, 1856, 
S. 435. 
4 ) L. A. Necker, Etudes géolog. dans les Alpes, I, Paris 1841, S. 215, 
219. 
5 ) See dog ovenfor S. 215, Anm. 4. 
