231 
efter hvad mig blev sagt, 6—10 Fod mægtig. Det var en Af- 
vexling af faste og lose Lag; Lagene vare bolgede og syntes 
mig i det Hele at falde mod S. o: ned mod Aaen, overens¬ 
stemmende med Egnens Fald. 
Paa Væggen saae man ogsaa her de stærkt og uregelmæs¬ 
sigt bolgede Mangan striber, som jeg anseer for Gange. Til¬ 
lige fandtes Indlejringer af Jernokker. Nogle af disse Okker¬ 
masser vare underordnede Lag med en Mægtighed af 3—6 Tommer 
og en horizontal Udstrækning af nogle faa Fod; i andre Tilfælde 
syntes Okkeren at have udfyldt en tilfældig Huulhed, og saa- 
danne Masser havde da et aldeles uregelmæssigt Gjennemsnit. 
De hosfoiede Figurer A og B fremstille Gjennemsnittet af to 
Okkermasser, der begge laae 5 Vs Fod under Jordoverfladen. 
Den, der er afbildet Fig. A, synes at have været nogenlunde 
lindseformet; dens Mægtighed var 3 Tommer, dens horizontale 
Udstrækning 13 Tommer. Den, der er afbildet Fig. B, synes at 
have samlet sig i en tilfældig Huulhed; Afstanden ab var 10 Tom¬ 
mer, Afstanden cd 13 Tommer; Massen syntes neppe at gaae 2 
Tommer ind i Væggen, men hvor meget der var skaaret bort 
ved Gravningen, veed jeg naturligviis ikke; ved a, e og f viste 
sig fine sorte Mangan(?)-Striber. Okkeren bestaaer væsentlig 
