é 
243 
Limnæa vulgaris C. Pfr. Dimensionerne af det storste Exem- 
plar fra hvert Findested ere folgende: 
Vinter¬ 
mollerne. 
Skvat 
Molle. 
Haralds- 
kjær. 
Kjær¬ 
bolling. 
Kjelkjær. 
Længde . 
6 1 /sMm. 
4 Mm. 
5V2Mm. 
6 Mm. 
12 Mm. 
Mundingens Længde 
4 1 /2Mm. 
3 Mm. 
4 Mm. 
4 Mm. 
8V2 Mm. 
Limnæa atrata Ch. (Morchs Fortegn. Nr. 76 ***). Dimen¬ 
sionerne af det storste Exemplar fra hvert af de to Findesteder 
ere folgende: 
Vinter¬ 
mollerne. 
Kjærbolling. 
Længde . 
Mundingens Længde . 
10 Mm. 6V4 Mm. 
6V2 Mm. 4 Mm. 
Limnæa truncatula (Miill.). De storste af mine Exemplarer 
(fra Norlund) have en Længde af 7 Mm. 
Tredie Afsnit. 
Plantelevningerne i de danske Kalktufdannelser. 
Det er oftere iagttaget, at visse lavere Planter, især Alger 
og Mosser, bidrage betydelig til Kalktuffens Dannelse 1 ); men 
der er vel ogsaa kun faa Kalktuflag, hvori man ikke finder flere 
eller færre Dele af hoiere Planter, og disse forskjellige Plante¬ 
dele give ofte Kalktuffen dens forskjellige Physiognomi. Man 
finder i Kalktuffen Træstammer og mindre Grene, urteagtige 
Stængler, Blade, Blomster 2 ) og Frugter. 
0 See f. Ex. F. Senft, die Wanderungen u. Wandelungen d. kohlen- 
sauren Kalkes i Zeitschr. d. deutschen geolog. Gesellsch. XIII, 1861, 
S. 263—346. See især S. 334 ff. — Th. Eulenstein, die Tuff- 
bildungen des Uracher Wasserfalls i Wurttemb. naturwiss. Jahreshefte, 
XXII, 1866, S. 36—42. 
2 ) Blomster har jeg aldrig seet og har kun fundet dem omtalte et Par 
Steder. G. Planchon, Etude des Tufs de Montpellier, Paris et Montp. 
1864, S. ; i8. Det er Hanrakler af en Pinus. — Bornemann i Zeitschr. 
d. deutschen geolog. Gesellsch. VIII, 1856, S. 102. Det er ligeledes 
Bakler (»Bluthenkåtzchen«). 
