45 
dobbelt saa mange Skjæl langs Sidelinien som hos min*), at 
gjore det aldeles nodvendigt at adskille dem som forskjellige 
Arter, selv om man ikke skulde finde sig foranlediget dertil ved 
de ovenfor angivne DifTerentser. 
Saaledes kommer altsaa Epicyrtus-SIægten selv med Fradrag 
af E. exodon QExodon paradoxus M. & T.) til at indeholde tre 
distinete Arter. Tvende af dem, der begge have hjemme i 
de samme Egne, ere i histoire des poissons sammenhlandede 
under Navnet E. gibbosus , og det bliver altsaa Sporgsmaalet hvil¬ 
ken af disse det er, som Gronov har havt for sig og som 
* 
det Linnei'ske Navn tilhorer. Saavidt jeg imidlertid kan domme, 
synes baade Gronovs Afbildning og visse Udtryk i hans Beskri¬ 
velse (saasom Angivelsen om Tandforholdet og navnlig Udtryk¬ 
ket: cauda bifida) snarere at tyde hen paa den Art, hvorefter 
Muller har udkastet Slægtens Diagnose, end paa den senere af 
Valenciennes beskrevne Form; denne sidste maa altsaa have et 
nyt Navn, og maaskee kunde man til Erindring om en af dens 
væsentlige Særkjender kalde den E. microlepis . 
De tre Arter ville let kunne adskilles ved folgende Arts¬ 
mærker : 
E. gibbosus (Linn .) Af. T. Hele Overkjæbens Rand forsynet 
med Tænder; Mellem- og Underkjæbcn 
bærer kun en enkelt Tandrække. 60 
Skjæl i Sidelinien. 
E. xenodon m. Den bageste Deel af Overkjæben tandids; 
udenfor den regelmæssige Tandrække i 
Mellem- og Underkjæben findes nogle 
: ) Jeg vil her bemærke, at den i histoire des poissons givne Afbildning af 
denne Fisk ikke er fremstillet med det i Texten anførte Skjæl-Antal, 
men selv hvis der skulde være indløben en Trykfeil i Texten, og Figu¬ 
rens ringere Skjæl-Antal skulde være det rigtige, saa er det dog ialfald 
endnu saa meget større end det hos E. xenodon (nemlig henimod 90), 
at det synes at forbyde at slaae disse Former sammen til en Art. 
