46 
faa mere eller mindre horizontalt udad 
rettede Tænder. Oinene middelmaadige. 
60—66 Skjæl Sidelinien. 
E. microlepis m. (E. gibbosus Val.) Tandforholdet som 
hos forrige. Oinene store. 110 Skjæl 
i Sidelinien. 
3. 
Hydropardus rapax Midt. 
Under mit Ophold i Montevideo i April 1847 bragte en 
Fisker mig en stor, ved sine lange og spidse Hundetænder ud¬ 
mærket Characin, som han kaldte ” denludo ” (et Navn der ogsaa 
bruges om et Par andre af Plataflodens Fiske), og udgav for en 
der paa Stedet overmaade sjelden Giest, hvis rette Hjem var 
langt hoiere oppe i Floden, og som kun i meget faa Tilfælde 
tidligere vidstes at have forvildet sig saa langt ned imod Mundin¬ 
gen, hvor Vandet endnu er brakket under Flodtiden. 
Den er i alle andre Henseender en ægte Eaphiodon (saale- 
des som denne Slægt nu maa opfattes, efter at Valenciennes *) 
har rettet Manglerne ved den oprindelige Slægtsdiagnose), men 
den mangler hvert ydre Spor til Bug finner , og frembyder saale- 
*) Hist. d. poiss. T. 22, p. 323. Valenciennes, som iovrigt atter optager 
Navnet Cynodon for denne Slægt, forener dermed Mullers og Troschels 
Hydrolycus, der som bekjendt er dannet for en Art, som disse Forfattere 
ansee for Cuviers Hydrocyon scomberoides. Men det synes at være und- 
gaaet ham, at den Fisk, som i horae ichthyol. opstilles som den nye 
Slægts Typus, ikke kan være samme Art som den, han i hist. d. poiss. 
kalder Cynodon scomberoides, med mindre der har indsneget sig væsent¬ 
lige Fed i Angivelserne om disse Fisk i et af de paagjældende Værker. 
Thi hos den Art, som Muller og Troschel have undersogt, skal Bugen 
være tilrundet , og Antallet af Shjællene i linea lateralis være 125; hvor¬ 
imod Valenciennes hos sin Fisk linder 200 Skjæl langs Sidelinien, og 
kalder Bugen „ tranchant sans étre dentelé il . Da han udtrykkelig anforen 
