6. De hvide Dyrs Region omfatter alle de store Dybder i 
Havet, som ligge under den foregaaende. Hvor dybt denne 
Region gaaer, falder sammen med det Sporgsmaal, til hvilken 
Dybde der overhovedet findes Dyr i Havet, et Sporgsmaal, som 
man efter den nærværende Tids Kundskaber ikke er istand til at 
besvare med Sikkerhed. De Dyr, som man hidtil kjender fra de 
storste Dybder ere: Umbellularia Encrinus fra 1416 Fods Dybde, 
Dentalium sp. fra 1440 Fods Dybde og endeligen microscopiske 
Dyr (?), som ved den engelske Sydpolsexpedition i 1841—43 
under Capitain Ross fandtes i en Dybde af 1620. Vel har 
man ved Gibraltar fundet Brudstykker af Skaller i en Dybde af 
5700 Fod, hvorved det bliver sandsynligt, at der ogsaa i denne 
Dybde tindes Dyr; men seer man hen til det uhyre Tryk som 
Vandet udover i store Dybder, der efter Parrots Beregning alle¬ 
rede i en Dybde af 1500 Fod belober sig til 750 Pund paa hver 
Quadrattomme, betænker man fremdeles, at Saltholdigheden (ifolge 
Lyell) i saadanne Dybder er mange Gange storre end ved Over¬ 
fladen, og at Temperaturen her efter d’Urvilles Beregning holder 
sig constant paa —2°, saa bliver det meget sandsynligt, at i de 
store Dybder af Havet alt organisk Liv efterhaanden forsvinder, 
ligesom paa Toppen af de hoieste Bjerge. 
Fiskene ere blandt alle Havets Dyr de, som mindst ere 
bundne til Opholdet i en bestemt Dybde; mange foretage endog 
regelmæsigen Vandringer, hvorved de komme til at opholde sig 
snart i Nærheden af Overfladen, snart i betydelige Dybder. Dog 
synes ogsaa hos dem, som have et mere stadigt Ophold i en 
bestemt Dybde den Farve at være fremherskende, som Lyset har 
i den Region, hvori de leve. Jeg skal her kun gjbre opmærk¬ 
som paa, at den blaa Farve er overveiendc hos Scomberoides og 
hos Clupeacei, der maaskee af alle Fisk ere de, som tilbringe 
