90 
♦ 
/ 
Uagtet Halvtien naturligst adskilles fra Oerne, maa dog 
til sammes Flora passende henregnes a) Oerne i Vesterhavet, 
b) Als og Femern og c) Oerne Samso og Læso forsaavidt de 
faa Angivelser, der ere tilstede for de sidstnævnte Ocr synes at 
tyde hen paa storst Lighed med Halvben. Denne selv vilde 
hensigtsmæssigt kunne deles i 2 Hovedpartier, det ene V., det 
andet 6. for den midt igjennem Landet gaaende Hoidcryg*), 
hiint characteriseret ved endeel Planter, der holde sig til Hede¬ 
moserne, Klitterne og Marskengenc, dette ved en mere frugtbar 
* 
og dyrket Jordbund, frodig Skovvæxt og den til disse Betingelser 
knyttede Vegetation. Da imidlertid Hedestrækningerne og • de 
med samme folgende Planter i mange Egne, især mod S. , naae 
næsten ud til Ostkysten og da adskillige af Marskplanterne til¬ 
lige forekomme paa Syltengene langs Ostkystens Fjorde, kan 
Adskillelsen vanskeligt fastholdes skarpt og er heller ikke her 
gjennemfort videre end til at angive de Planter der ere charac- 
teriserende for de forskjellige Localiteter.- Ved Sammentællingen 
af eiendommelige Planter er Slesvig adskilt fra Norre-Jylland, 
fordi hiin Landsdeel har et ikke ringe Antal Arter, som ikke ere 
bemærkede i de andre danske Provindser. 
Som Exempel paa nogle af de meest characteristiske (og 
tildeels eiendommelige) Planter paa Halvoen nævntes: 
1. I KUtterne paa Vestkysten: Ammophila arenaria, Elymus 
arenar., Phleum arenarium, Kohleria glauca, Juncus bal- 
ticus og atricapillus (Drej.), Hippophae rhamnoides, Rosa 
spinosissima, Silene Otites. 
2. I Marskegnene: Glyceria maritima, Hordeum maritimum 
*) Maaskee kunde endog et tredie Parti passende adskilles fra de ovrige, 
nemlig den Deel af Norre-Jylland, som begrændses mod S. af Limfjorden 
og Mariager-Fjord, da dette har ikke faa eiendommelige Planter. Men 
netop om denne Deel ere mine Kundskaber i det Enkelte for ufuldstæn¬ 
dige til at jeg tilstrækkeligt kan begrunde Adskillelsen. Sml. forovrigt 
herom Hornem. anf. St. p. 179. 
