113 
Vi s h e d om^ at dette Dyr er Professor Lunds Phyllomys brasi - 
Hensis , som han har grundet paa nogle Brudstykker af Cranier 
fundne i Huler*), men aldrig har været saa heldig at træffe 
levende, og det er derfor saa meget uheldigere, at det eneste 
Exemplar, som det hidtil er lykkedes at erholde, kun tilsteder en 
ufuldstændig Beskrivelse**). 
*) k T ° n gh Danske Videnskab. Selsk. naturvid, og matheni.Afhandl. 8de Deel 
S. 243 Tab. XXI Fig. 13. 
**) s ' n fodform, sin tykke, stumpe Snude, sine korte Oren og talrige 
Pigge slutter dette Dyr sig unægtelig ganske til Loncheres-Slægtcn, til 
hvilken det ogsaa henfores af VVaterhouse, hvem de Ejendommeligheder, 
som 1 andforholdet viser, ikke synes væsentlige nok til derpaa at begrunde 
en egen Slægt (Nat. hist. of the Mammalia Part. 19 S. 330). Da imidler¬ 
tid Forskjellen i Formen af Overkjæbens Kindtænder hos Loncheres og 
Phyllomys lader sig udtrykke fuldkommen bestemt og tydelig, og ikke, 
saavidt jeg veed, udviskes ved Overgange, synes det mig dog, at der 
nok kunde være Grund til at beholde LundsSlægt, ialfald som en Under¬ 
afdeling af Loncheres. Da Professor Lund kun beskriver og afbilder 
Kindtænderne i Overkjæben, skal jeg her bemærke, at Underkjæbens 
Kindtænder ikke som hine ere declte i fire smalle, af elliptiske Email- 
striber omgivne, paralelle Tverplader, men mere ligne dem hos Lonché- 
res-Slægtcn, i det de paa den udvendigcSide ere forsynede med eet, paa 
den indre med 2 skraat fortil rettede Indsnit; da imidlertid det ydre Ind¬ 
snit moder det forreste af de to paa Tændernes indvendige Side, deles 
landkronen derved i 2 Tverplader, af hvilke den forreste nogenlunde 
har Form af en smalEIlipse eller retterellalvmaane, medens den bageste 
er hjerteformig eller Vformig indskaaren ; paa den forreste af Kindtæn¬ 
derne findes der imidlertid, ligesom hosLoncheres-Slægten, fortil endnu en 
lille accessorisk tredie Tverplade, der ligesom den bageste er hjertefor¬ 
mig, saa at den smalle enkelte Plade her kommer til at ligge midt mellem 
tvende hjerteformige, og at denne Tand paa den ydre Side har 2 paa 
den indre .4 Indsnit. Fortænderne ere ufnrvcde, hvide. — Farven er paa 
Rygsiden rustrod hist og her isprængt med blaagraat, idet saavel Ifaa- 
rene som Piggene fra Koden af ere graalige i et kortere eller længere 
Stykke, og derpaa blive levende rustfarvede, hvilken Farve dog paa sine 
Steder, navnlig paa Piggene langs Ryggens Midte, atter gaaer over til 
mork graabruunlig i den yderste Spidse. Undersiden er meget lys isa- 
belleguul. Piggene ere som sædvanlig flade og rendeformig udhulede 
paa Oversiden; de fleste ende i en meget fiin, boielig, haarlignende 
Spidse (ligesom Azara angiver det om sin ral é’pineux '), og hvor denne 
Spidse mangler, og Piggene altsaa have en virkelig stikkende Od, seer 
man tydlig, at den er afslidt; jeg maa imidlertid her bemærke, at jeg 
