66 
faldende at sce en Slægt, hvis samtlige dvrige Arter tilhore de 
syd-ostlige Dele af Asien, at optræde med en enkelt Art i et 
fra Slægtens Centrum saa fjerntliggende Land som Mexico. Dog 
synes den lærde Forfatter ikke at have havt nogen Betænkelig¬ 
hed i denne Henseende, siden han, efter at have givet en sær¬ 
deles udtommende Beskrivelse, ender saaledes: „Videbis ex hac 
descriptione stirpem nostram Mexicanam omni nota esse conge- 
nerem eum Millingtonia Arnottiana Wightii in Illustrations of 
Indian Botany tab. 53 depicta, quaeum et toto habitu optime 
congruit.” 
Sammenligner man imidlertid Schlechtendals Beskrivelse al 
den mexicanske Art med de ostindiske eller javanske Arter, eller 
blot med den Slægtscharakter, som findes i Endlichers Gener 
p. 1074, hvilken væsentlig er den samme som den af Arnott og 
Wight i Prodromus Flora Indiæ v. 1. p.s givne, da vil man 
finde tilstrækkelige Forskelligheder til at begrunde en Slægtsad¬ 
skillelse imellem de amerikanske og de asiatiske Former. De 
vigtigste Forskelligheder ere folgende: Schlechtendal angiver hos 
M. alba Bægeret firebladet og affaldende, medens Meliosma har 
et fembladet vedblivende Bæger, hvoraf de to ydre Blade ere 
forskjellige fra de tre indre. M. alba skal have torummede An- 
therer, som aabne sig med Længdespalter, medens Meliosma har 
torummede paatvers opspringende Stovknappe. Honningskiven 
(urceolus Schldl., discus Endl.) beskriver Schlechtendal som 
endende med 5 Tænder, hvilke i Spidsen ere fortykkede, og 
ligesom forsynede med en kjddet Kjertel; hos Meliosma angives 
Honningskiven som triangulær med to Smaatænder ved hver 
Kant. M. alba har et kort Griffel, som ender i et tilspidset 
% 
umærkeligt Ar; Meliosma skal have et noget tolappet Ar. Frugt¬ 
knuden hos M. alba er torummet; hos Meliosma trerujnmet. 
Man vil vist tilstaae, at disse Forskelligheder i Forbindelse 
med det geographiske Moment maa betragtes som mere end til¬ 
strækkelige til at vise, at Millingtonia alba Schldl. er en fra de 
