2 
Gruppers Naturlighed eller maaskec Ubekjendlskab med de be¬ 
tydelige Fremskridt, som Videnskaben i denne Retning har gjort, 
som have afledt hine Tvivl om det berettigede i at fastholde 
,,Ganoiderne u som et systematisk Begreb. Et saadanl Overblik 
turde være saa meget mere berettiget, som der intetsteds er givet 
et lignende i den senere Tid (i det mindste saa vidt mig er be- 
kjendt), og dertil kunde der dog være en vis Trang, da uden det 
kun langvarige og omfattende Studier, som det ikke kan være 
enhver Zoologs Sag at anvende paa ethvert Æmne af lignende 
Vigtighed, kunne fore til Klarhed om delte vigtige Sporgsmaal. 
At et sligt Overblik i Tidens Lob kun vil beholde Værd som 
oplysende Videnskabens Standpunkt paa en bestemt Tid, folger 
af sig selv, men i denne Henseende deler det Skæbne med alle 
Arbeider, der ligesom dette kun tilsigte at give en Fremstilling 
af, hvad der til en given Tid er opnaact. 
Det er bekjendt, at Agassiz i sin Definition af Ganoiderne 
lagde Vægten paa den ydre Beklædning og opfattede Ordenens 
Grændser temmelig vidt. Han udtrykker sig f. Ex. saaledes i 
Tillægel til fbrste Bind af ,,Recherches“*) (Feuillelon addilionel p. 6). 
,,2d. Ordre: les Ganoidcs. Cette division comprend des 
families en apparence bien diflerentes, mais qui ont cependant 
beaueoup de rapports, quand on les examine de pres et abstrac- 
tion faite de Fhabitude qu’on a de les ranger différemment. 
Le caractére comnnin å toutes est la forme anguleuse de leurs 
écailles, qui sont composées de deux substances, savoir de feuillets 
cornés ou osseux, déposcs les uns sous les autres el recouverls 
d’une couche épaisse d’émail. Ces écailles se forment exactement 
comme les dcnls. u Foruden de to levende Slægter Lcpidosteus 
og l J olyplerus **) og de fossile ,,L e p i d o i d er , u ,,Sauroider a 
*) Med Hensyn til BogLillerne af de citerede Skrifter og disses omtrentlige 
Tidsfolge henvises til Litteraturoversigten ved Slutningen af denne Af¬ 
handling. 
o 
”) Man overraskes unægteligtved af cif nyere Forfatter at blive helært om, at det 
ikke var Agassiz, men forst J oh. M u 1 ler, som viste, at der var nulevende 
