14 
(selvfølgeligt med Undtagelse af Storene o gChondrostcus) fuldstændigt 
eller tilnærmelsesvis homocerke (viflehalede eller ligehaledc) 
ligesom Beenfiskenc (Agassiz’s Cycloider og C ten oid er). 
Denne gjennemgaaende Forskjellighed i Haleformen efter Tidsfor- 
holdene paralleliseredes dernæst ganske naturligt med Beenfiskenes 
Udviklingshistorie, efter at v. Baers og V o g t s Undersøgelser havde 
vist, at de homocerke Fiskes Fostre paa et vist Udviklingstrin 
ere heterocerke, hvilken Haleskævhed da antoges under Udvi¬ 
klingen at udjcvnes aldeles, saa at den udviklede Fisks Hale alter 
blev symmetrisk og homoccrk, skjondt i Keglen paa en anden 
Maade end paa det allcrtid ligste (protocerke) Stadium, hvori 
Halen lober spidst til uden at være krummet opad. Den forste 
Breche i denne Bygning blev imidlertid lagt af Agassiz og 
Vogt selv, som i deres ,,Anatomie des Salmones u (1845) viste, 
at ogsaa den udviklede Lax har en skæv, usymmetrisk Hale, a 11— 
saa i Virkeligheden er heterocerk, skjondt det ikke er at see 
udenpaa den, og at der i Enden af Rygraden hele Livet igjen- 
nem holder sig en lille uforbenet Rest af Fostrets Rygslræng. 
Vogt kunde derfor ogsaa i sine ,,Zoologische Briefe u (2d. Bd. S. 42) 
udtale, at hos mange saakaldtc ligehaledc Becnfiske er Haleskelcltet 
i Virkeligheden usymmetrisk ligesom hos Ganoiderne, og Halefinnen 
udelukkende fæstet til de nedre Hvirvellorne*). — Paa samme Tid 
havde lleckel — uden som det synes at kjende disse Udtalelser eller 
Undersøgelser-—studeret Forholdet mellem Halefinnen og Rygraden 
*) Om Halens forskjcllige Charakteer bos Fiskeynglen og den udviklede 
Fisk see ogsaa f. Ex. Sundevall «om Fiskyngels Utveckling.» — 
Agassiz har senere meddeelt folgende ikke ganske tydelige Iagttagelse 
om Lepidosteus: «Les jeunes Lepidosteés que Rafinesque a déerits comme 
un genre distinet sous le nom de Sarchirus m’onC ofTcrt des particu- 
r 
larités . . . A l’etat adulte ce poisson a une large caudale arrondie i\ 
l’extrémité de la queue; chez le jeune la caudale entiére est placée en 
dessous de l’extrémité de la colonne vertébrale comme une seconde 
anale, et la colonne vertébrale se prolonge comme un lobe détaché(?) 
le long du bord supérieur de la caudale. Cette conformation subsiste 
jusqu’å ce que le poisson ait atteint 2 dem. de longueur, et lorsqu’il 
nage lentement eet appendice se meut rapidement d’un mouvement 
vibratile tout particulier. *> 
