45 
synes mig tvivlsomt, om hver af disse Grupper vilde komme til 
at indeholde mere end een naturlig Slægt, og da vilde der 
ikke være opnaaet andet derved end en altfor skarp Sondring 
fra de Former, med hvilke de forresten maatte være nærmest 
beslægtede. Man vilde ogsaa kunne danne Smaagrupper af de 
Slægter, der undtagelsesvis have een lang Rygfinne*) eller 
to korte**), særdeles store Brystfinner***) osv., men for Oie- 
blikket vilde alle slige Forsog vistnok være ubetimelige. 
Det bor endnu anfores, at der heller ikke kan drages 
nogen skarp Tidgrændse mellem de afgjort heterocerke og 
de tilnærmelsesvis homocerke Former. Vistnok er den eneste 
devoniske Slægt og samtlige Kul formation en s afgjort 
heterocerke, men allerede i Dyas finde vi ved Siden af et 
overvejende Antal heterocerke Former enkelte halvt homocerke *j*), 
ja endog, efter Sigende, en enkelt afgjort homocerk Slægt (Do- 
ryopterus ), der dog endnu kun er ufuldstændigt kjendt. Fra Trias 
kjender jeg kun to aldeles heterocerke Former (Arnblypterus 
Agassizii og Palæoniscus superstes ), men et betydeligt Antal halvt 
eller heelt homocerke Former, tildeels rigtignok fra Triasdannel- 
sens alleryngste Led. Med Undtagelse af de fuldstændigt 
*) Amblyurus, Ophiopsis, Histionotus, Legnonotus , Macro serums, Ortliurus. 
Dipteronotus, Propterus, Notagogus. 
”*) Pterygopterus (uden Bugfinner), Thoracoptérus (store Bugfinner), 
f) Som f. Ex. Palæoniscus Abbsii, varius og altus fra den engelske permske 
Formation, hvilke rimeligvis ville blive at udsondre af Slægten Palæo¬ 
niscus (ligesom de tidligere ogsaa til Palæoniscus henforte nord¬ 
amerikanske Trias-Arter, der nu benævnes Ischypterus, Catopterus, 
Dictyopyge, osv.), fordi de ikke frembyde fuldstændig Heterocerci, men 
kun en Antydning eller Tilnærmelse dertil. Saa aldeles gradevis 
kommer man fra de fuldstændigt heterocerke Palæoniscer til Semionotus, 
Lepidotus osv. — En Fællescharakter for adskillige baade heterocerke 
og homocerke Slægter er den Række af meget store, spidse, skulpterede 
Skæl, som findes i Legemets Midtlinie mellem Hovedet og Rygfinnen 
og mellem Halefinnen og Ryg- eller Gatfinnen, f. Ex. hos Palæoniscus, 
Elonichthys, Semionotus, Macrosemius (= Disticholepis). De ere antydede 
paa den i Fig. 3 givne Skizze af en restaureret Palæoniscus. 
