61 
op igjen lyslevende i Nutiden efter et saa uhyre Mellemrum 
af Tid. Tildeels udfyldes dette uhyre Tidsrum rigtignok af 
Coelacanthernes hoist mærkelige Familie, som ligeledes maa 
optages blandt de rundskællede, armfinnede Ganoider og stil¬ 
les nærmest ved Cyclodipterinerne, men i ovrigt ikke kan siges 
i systematisk Henseende at danne det samme Bindeled mellem 
disse og Polypterinerne, som i chronologisk. De ældste Coela- 
canther optraadte i Kulformationen; derefter findes de repræ¬ 
senterede i Dyas, Trias, Jura og Kridtet, men hvert Sted kun 
med faae Arter. Man har deelt dem i flere Slægter, hvilke 
dog kun synes at kunne adskilles ved temmelig uvæsentlige Cha- 
rakterer og maaskee kunde drages sammen under det fælles 
Slægtsnavn Coelacanthus *) — saa fuldkommen eensartet er det 
Præg, hvormed denne abnorme Fiskegruppe træder op gjennem 
hele denne lange Række af Jordperioder**). De ydre Forhold, hvori 
Coelacantherne (Fig. 9) ligne Dipterinerne og særligt Cyclodipteri- 
’) «Coelacanthus is so intimatelv connected with Undina and Macropoma 
as to render the generic distinction of the three forms a matter of minute 
detail«. (Huxley). I samme Forfatters senere Arbeide over denne Familie 
afhandles Grændserne mellem Slægterne, og det viser sig, at disse væsent¬ 
lige maae begrundes paa Skællenes og Hovedskalsknoglernes Skulptur, og 
paa om Finnestraalerne ere glatte eller tornede, altsaa paa Forhold af 
meget underordnet Betydning; Undina vilde da (ifolge Huxley) blive 
at oplose og dele mellem Macropoma og Coelacanthus. De hidtil op¬ 
stillede Slægter ere: 
1 ) Coelacanthus Ag. (Kulform., Dyas, Trias). 
2) Graphiurus Kn. (Trias). 
3) Holophagus Egert. (Lias). 
4) Undina Miinst. (Jura). 
5) Macropoma Ag. (Kridtf.). 
6) Hoplopygus Ag. (Kulform.) er kun ufuldstændigt kjendt, men synes 
at hore herhid; denne Slægt skal udmærke sig ved at have «en tyk 
Pigstraale« forrest i hver af de saakaldte uægte Halefinner. 
•*) «Bearing in mind the range of the Coelacanths from the Garboniferous 
to the Chalk-formation inc.lusive, the uniformity of organization of the 
group appears to be something wonderful.« «In every other particular 
save the ornamentation of the finrays and scales the organization of 
the Coelacanths has remained stationary from their First recorded ap- 
pearance to their exit. Tliey are remarkable examples of what I have 
elsewhere termed »persistent types«. (H.) 
