89 
fiihren naturlich auch zu Zweifeln fiber das, was man hier Carpell 
zu nennen håbe, was zumal bei den Abietineen auffallend her- 
vortritt. w Nærmest med Hensyn til Cupressineerne siges der 
fremdeles (S. 426): „Ob diese Samenknospen wirklich axelstån- 
dig sind, oder, was wahrscheinlicher ist, der Blatlbasis ange- 
horen, muss die Entwickelungsgeschichte noch zeigen.^ — Den 
ærede Forfatters Tydning lider for det forste af den Fcil, 
at den ikke er stoltet paa nogen Iagttagelse, hverken af ham 
selv eller af nogen anden. Spbrgsmaalet er her: udgaa Æggene 
hos Cupressineerne oprindelig fra Axen, eller ere de fra forste 
Færd fæstede til Grunden af Dækbladene, som altsaa i delte Til¬ 
fælde maatte betragtes som Frugtblade. Raadfore vi os da med 
Naturen for at komme paa det Rene hermed, ville vi finde, at 
det „scheinbare tf gaaer i den modsatte Retning af den, som 
Sachs antager. Æggene ere nemlig i Virkeligheden axe- og 
hjornestillede, men have kun tilsyneladende deres Udspring fra 
Dækbladene. Dette har jeg tilstrækkelig oplyst i min tidligere 
Afhandling, og jeg skal her indskrænke mig til at henvise til de 
Figurer, jeg har givet til Oplysning om Udviklingshistorien af 
Hunraklen hos Cryplomeria japonica og navnlig om Æggenes For¬ 
hold til Dækbladene. Hos denne Plante sidder Hunraklen i 
Enden af en lille ludende Gren, og den er i sin Form ikke 
meget forskjellig fra et vegetativt Skud, kun er Axen mere sam¬ 
mentrængt, og Dækbladene ere mindre og bredere end de egent¬ 
lige Blade (Fig. 1 A, C). Et Længdesnit gjennem den ganske 
unge Rakle viser tydeligt nok, at Æggene udgaa fra Axen (C). 
Man kan bortskære Dækbladene lige til Grunden uden i ringeste 
Maade at berore Æggene (E). Det er imidlertid ikke blot mine 
egne Iagttagelser, som Sachs ikke har kjendt, der have fort til 
dette Resultat, men denne Stilling af Æggene bekræftes ved alle 
nyere Undersøgelser (af Sch acht*), Baillon**), Eichler o. 11.) 
*) Lehrbuch S. 382. 
**) Recueil d’observations botaniques Tom. 1. 
