138 
som sædvanlig, den Del, der udvikles sidst, og den bliver længst 
ved at voxe i Spidsen. Skeden derimod har ifolge Maalninger, 
anstillede af Wretschko*), hos Umbellaterne i Almindelighed 
basipetal Udvikling og staaer saaledes i en bestemt Modsætning 
til Pladen. Baade Nedrebladene (3—4) og de faa, den unge 
Blomsterstand omsluttende, hurtig affaldende Dækblade (4) have 
tydelig Skedekarakter. 
Hos Arundo Donax bestaa Knopperne paa den tykke, stærkt 
forgrenede, sympodialt sammensatte Rodstok af 35—40 hinanden 
omskedende Bladanlæg paa en kegleformig sammentrængt Axedel. 
Yderst sidder der 3—4 meget brede, brunliggraa, giindsende 
Knopskæl, som repræsentere Skeden uden Spor til Plade (Fig. 24, 5). 
Det forste Anlæg til Bladet viser sig som en ringformig, paa den 
ene Side lidt stærkere fremtrædende Svulst, der omslutter den 
V20 Mm. brede, halvkugleformede Væxtspidses Grund (l f 1 ). 
Bladet hæver sig nu stadig stærkere iveiret paa den ene Side og 
danner saaledes en skæv, hul, Yæxtspidsen og de yngre Blad- 
Fig. 24. 
Arundo Donax. 1 Yæxtspidsen med Anlæg til forsteg 1 ) og andet Blad (J 2 ). 
2 tredie Blad. 3 ottende Blad, 4 Gange forstorret. 4 et lille Stykke af et 
9 Mm. langt Blad; l betegner det forste Spor til Skedehinden paa Grænd- 
sen mellem Skeden og Pladen. 5 et Knopskæl af de overvintrende Knopper. 
anlæg omfattende Kegle (2). Naar Bladet har opnaaet en Længde 
af 3 Mm., begynder Primordialsladiet at ophore, idet der viser 
sig det forste Spor til de parallele Karstrænge. Samtidig hermed 
*) Beitrag zur Entwickelungsgeschichte getheilter und gefiederter Blatt- 
formen. S. 278. Sitzungsb. d. K. Acad. d. Wissens. zu Wien 1864. 
