145 
er derfor det færdige Blad med alle sine Dele implicite til¬ 
stede 66 *). 
Ne d rebl a d trinet. Naar Bladanlæget har opnaaet en vis 
Storrelse, begynder den indre og ydre Ensformighed at forsvinde. 
Den oprindelig eneherskende meristematiske Tilstand af Cellevævet 
indskrænkes efterhaanden til visse Dele af Bladet, medens i 
andre Dele Cellerne begynde at antage deres blivende Form og 
ophoie at dele sig. Medens i Anlægstrinet saa at sige hele 
Bladet er Væxtpunkt, danner der sig nu et primært endestillet 
Væxtpunkt, hvorfra den Nydannelse udgaaer, som fremkalder den 
forste Sondring i Nedre- og Ovrebladdelen (Fig. 22, 2, 3; Fig« 
24, 1 f 9 ). Forskjellen mellem disse to Bladdele bliver derefter 
bestandig tydeligere baade i Form, Bygning og Voxemaade’, og 
hver af disse Dele gaaer sin egen Vei i Udviklingen og viser 
derved sin Selvstændighed. Nedrebladdelen tilhorer Bladgrunden ; 
den er forholdsvis langt stærkere udviklet og spiller sin vigtigste 
Rolle i Bladets ti d I i ge P e ri o d e. — Den tjener da til at be¬ 
skytte og dække de yngre Dele i Knoppen, medens den senere 
ofte ganske forsvinder (nemlig som affaldende Axelblade). Nedre¬ 
bladdelen er langt ufuldkomnere end Ovrebladdelen saavel i ydre 
Form som indre Bygning. Den er i Regelen enten ganske udelt 
eller delt i to ensdannede Partier (Axelbladene). Ribberne ere 
sædvanlig kun faa og parallele, eller de mangle ganske. Nedre¬ 
bladdelen er ofte skælagtig, og Bladgrontet er ofte kun tilstede 
i ringe Mængde, eller der findes slet intet Bladgront**). 
*) A. W. Eichler: Zur Entwickelungsgeschichtc des Blattes. 1861. 
**) Sachs beskriver i sin »Lehrbuch der Botanik« (S. 1-61) Axelbladene 
paa folgende Maade: »Wenn die Basis eines Blattes sich rechts und 
links am Querschnitt des Stammes hinzieht, und es treten neben der 
Mittellinie des Blattes aus dieser verbreiterten Insertion Auszweigungen 
hervot, so werden sie als Stipulæ oder Nebenblåtter bezeichnet, sie 
werden nicht selten grosser als das ubrige Blatt und konnen gleich 
diesem alle moglichen Formen haben.« Denne for en udforlig Lærebog 
vel fattige Beskrivelse giver en aldeles urigtig Forestilling om Axel- 
bladenes Natur, navnlig med Hensyn til disses ufuldkomne Bygning i 
Forhold til Pladen. 
/ 
