190 
som Altens Fædreland, da det dog ikke er rimeligt, at Konig efter sin 
Afreise til Ostindien 1777 skulde have sendt en Conchylie fra Island. 
Joh. Zoéga, der studerede Botanik i Upsala fra 1762—-64, 
senere var O eders Medhjælper i Botanisk Have fra 1765—70 
og tilligemed O. F. Muller udgav Konigs Islandske Flora, 
bliver af Linné (Syst. Nal. XII) anfort som Autoritet for flere 
islandske Arter, nemlig foruden de allerede ovenfor anfdrte: 
Venus islandica og Ilelix pella (Beskrivelsen passer noie paa Rissoa cin- 
gillus Mtg., der dog ikke senere er funden paa Island). Foruden disse Arter 
har Zoéga meddeelt Linné flere Arter fra Ostindien (Buccinum vittatum , 
Cypræa clandestma), Middelhavet ( Mytilus bidens, Arca modiolus), Norge og 
■»Oc. septr.« ( Mya arctica, Anomia pubescens, Chama trapezici, med Urette 
optagen i Mullers »Prodr. Zool. Dan.«, da den sikkerlig er en middel- 
havsk Art.) 1 det hele maa Zoéga s Localitetsangivelser benyttes med 
megen Varsomhed. 
01. O lavi u s, der bereisle Island 1775 — 77 og udgav sit 
Reiseværk 1780, giver kun en Afbildning af Pecten islandicus 
(p. 593 t. IX. f. X.)*). 
O. F. Muller anforer 1777 i „Prodromus Z. D. w 29 Arter 
fra Island efter Ola fsen og Linné, merr opforer med Urette 
den capske Buccinum cingulatum . 
N. Mohr, der reiste til Island som Naturforsker 1780, 
anfores af Chemnitz som Giver af Cardium islandicum. I O. 
Fabricii Samling Findes Astarle compressa L. fra Island, sendt 
af Mohr, og maaske flere andre Arter. Hans egentlige Sam¬ 
linger forliste derimod. Mohrs bekjendte „Forsdg til en Islandsk 
Naturhistorie^ (1786) indeholder en Fortegnelse**) over 52 Arter 
af Bloddyr, hvoraf 6 dog ere Varieteter eller tvivlsomme. 
*) P. 514 anfores, at Skelore i Eskefjorden har faaetNavn »af de der fal¬ 
dende Venus-, Odtrea- og Mytilus-Skaller «, samt p. 164, at Blæksprutter 
ere et Forvarsel for Sildestimernes Ankomst. 
**) Denne Fortegnelse findes optrykt i Gliemann Geogr. Beschr. v. Island. 
(Altona 1824) p. 161, i Eb els Naturkunde 2 Abth., 1850, i Gaimards 
Reiseværk p. 163, og endelig i Schmarda: Die geographische Ver- 
breitung der Thiere, p. 378. 
