6 
heder i Retningen — hos Cupressineæ ere de oprette, hos Abie- 
tineæ nedadvendte og hos Podocarpeæ omvendte(?) — noget, 
som derimod er uden al Analogi for Frugtknudens Vedkommende, 
saa bliver der ikke den ringeste Tvivl tilbage om, at jo den 
Brownske Tydning er den rigtige. Om den fra Schlei- 
den hentede Grund for Frugtbladets Axenatur og det formentlig 
Urigtige i Lin dley s Indvending herimod ville vi nedenfor komme 
til at yttre os nærmere. 
4. Agardh har sogt at gjore en Tydning gjældende af 
Abietineernes Blomster,*) der forsaavidt stemmer væsentlig over¬ 
ens med den nysnævnte, at ifolge den Æggene betragtes som 
Frugtknuder eller rettere som Stovveie, men han har desuden for 
Æggenes Vedkommende sogt at overfore Decaisnes Tydning 
af Loranthaceernes Blomster paa Conifererne, og i Overensstem¬ 
melse hermed opfattes Æggets Kjærne som Axen i Blomsten, og 
de secundære Kimsække (corpuscula) antages at svare til Æggene 
hos andre Planter („Ut in Berberi, Santalaceis, Euphorbiaceis 
Æc., axis vel intra ipsam gemmam floris persistit et demum in 
placentam mutatur, ita in Coniferis nucleum sic dictum axem 
censeo floris, intra pistillum persitentem, cujus in interiore parte, 
hunc ad finem transmutata, ovula evolvuntur plura simplicissimæ 
formæ —nempe ad sacculos embryonales reducta corpuscula 
sic dicta Auctorum, .... Ovula itaque Coniferarum sacculis em- 
bryonalibus nudis, me judice, constant 44 . De Grunde, der tale 
imod, at de af R. Brovvn som Æg tydede Organer ere Frugt¬ 
knuder, ere nylig nævnte. Hvad iovrigt Tydningen af Ægget angaaer, 
da maa Agardh, eftersom han ikke henviser til egne Iagt¬ 
tagelser, stotte sig til den Analogi, som han antager finder Sled 
mellem Conifererne og Loranthaceerne; men da det ifolge Hof- 
m eisters Undersogelser maa ansees for aldeles utvivlsomt, at 
Decaisnes Tydning ikke holder Stik**) for de sidstnævnte 
- ... 4 
*) Theoria systematis plantarum p. 318. 
”) Neue Beitrage zur Kenntniss der Embryobildung der Phanerogamen von 
W. Hofmeister. Abhandl. d. K. Sachs. Ges. d. Wissensch. Vil p. 539. 
