13 
delig bladbærende Gren. I Almindelighed er Overgangen fra 
Kogleskællene til Knopperne brat, men undertiden er den mere 
gradvis, og der viser sig da et lignende Forhold mellem Kogle¬ 
skællene og Knopperne som det, vi have lært at kjende hos 
Granen. Istedetfor det næsten normale Kogleskæl, saaledes som 
dette viser sig i den nederste Del af Koglen (Træsn. 1 a), træder 
hoiere oppe et dybt klovet Kogleskæl, med rudimentære Æg 
(b), dernæst to meget mindre, kun ved Grunden sammenvoxne 
Skæl (c, d), og endelig vise disse to Skæl sig som Knopkim- 
skæl, horende til en Knop (e), der adskiller sig fra den nor¬ 
male Knop derved, at disse Skæl ere forholdsvis meget storre. 
Ogsaa hos Picea alba har jeg iagttaget en Gjennemvoxning, 
men her finder ikke den gradvise Overgang fra Kogleskællene 
til Knopperne Sted. Koglen er aldeles normalt udviklet, naar 
man undtager, at den kun har 1 /a af sin 
sædvanlige Længde (Træsn. 2) og at 
Kogleaxen er forlænget i en kort Gren, 
som bærer faa Illade og i Enden en 
Knop. Kogleskællene ere forsynede 
med spiredygtige Froe. Hvis Ende¬ 
knoppen det folgende Aar var voxet 
ud til en Gren — hvilket vistnok vilde 
have fundet Sted, dersom Koglen var 
bleven siddende paa Træet —, saa vilde 
man her have et Exempel paa en ved 
Misdannelse fremkaldt Gjennemvoxning, 
ganske svarende til den som regel¬ 
mæssig finder Sted hos Cycas. 
Gjennemvoxen Kogle 
af Picea alba. 
De Slutninger, hvortil Misdannelser fore, kunne imid¬ 
lertid ikke tillægges nogen afgjdrende Betydning, uden forsaa- 
vidt de staae i Samklang med den paa Iagttagelser over 
vedkommende Organs normale Udvikling grundede Opfattelse. 
At delle nu finder Sted i det foreliggende Tilfælde, vil sees af 
folgende Meddelelse om de Resultater, hvortil Iagttagelser over 
