31 
adskilte fra hinanden ved 8 —10 Mm* lange Stængelstykker, men 
paa den lille Gren, som i Enden bærer den kun 2—3 Mm. 
lange Hunrakle, ere Stængelstykkerne ikke udviklede, saa at 
Bladkrandsene her ere taglagte, og desuden ere Bladene i hver 
anden Krands noget storre, og denne Forskjel i Slbrrelsen tager 
til op imod Raklens Grund (Træsn. 9 A). Herved dannes en 
gradvis Overgang fra Grenens Blade til Raklens 6 krandsstillede 
Skæl, af hvilke ligeledes de 3 (a, a' a"), som svare til de storre 
Blade paa Grenen, ere storre end de 3 andre (b, b', b"). 1 
Hjdrnet af hvert Rakleskæl sidde talrige Æg fæstede til Axen. 
Efter Befrugtningen forandre Rakleskællene snart deres Form, 
idet derover Grunden fremkommer en Tværliste, som derpaa til— 
Fig. 9. 
Frenela rliomboidea. A Hunrakle, 10 Gange forstørret. B ung Kogle, 
5 Gange forstorret. G udvoxen Kogle, meget lidt forstorret. D samme, 
1 Gang forstorret; de 3 storre Kogleskæl ere afskaarne for at vise den 
pyramideformede, midtstillede Soile, ved Grunden af hvilken paa begge Sider 
sees Mærker af Froene. E Kogleskællet a af Koglen B, seet fra Siden. De 
mindre Bogstaver betegne i A, B og C de samme Skæl. 
ligemed den oprindelig anlagte, bladagtige Del loftes iveiret ved 
en ny, som hos alle Bladdannelser fra Grunden af tilkommende, 
meget tykkere, men smallere Grunddel (B, E). Kogleskællencs 
Form vedbliver nu væsentlig at være den samme, men de blive 
storre og hvælve sig noget mere udad, saa al den udvoxne 
