49 
planterne saa velkommen, at de ofte Aaret efter Udgravningen 
kunne have dækket hele Bunden af Mergelgraven og i faa Aar 
bogstavelig have udfyldt den hele. Hver Grav indeholder i Rege¬ 
len kun een Art Chara , medens en nærliggende Grav kan være 
farvet gron af en anden Art. De to store lavvandede Fjorde have 
paa store Strækninger en livlig gron Bund, hidrorende fra andre Arter 
af selskabeligt voxende Characeae, nemlig: Chara ballica, Lilje- 
bladii , aspera , crinita og Nitella Stenhammariana; kun enkelte 
Steder træffes paa denne gronne Haveng storre, nogne, skarpt be- 
grændsede Pletter, hidrorende fra en forudgaaende Vinters Is, 
som ved at komme i Drift har medtaget endel af Bunden med 
sammes Vegetation. En af de ovennævnte Arter, Chara Lilje - 
bladii , har idetmindste forhen ogsaa voxet i saa stor Mængde i 
Guldborgsund, at den hindrede Sejladsen (1792 i Horn eman ns 
Herbarium, see Joh. Lange Hdbg. Pag. 705); maaskee er det 
den samme Art, som Rafn i sin Flora (1796) under Navn af 
Chara hispida angiver at voxe i saa stor Mængde mellem Lol¬ 
land og Falster, „at den danner ligesom en 6 i Havet ved Flato a ; 
sammesteds har allerede 1778 Nitella Stenhammariana vakt 
Opmærksomhed, idet den i Texten til Flora Danica Tab. 76, 
angives „paa Strandbredden mellem Lolland og Falster overflodi- 
gen a . Hvad de ovrige Sporeplanter angaaer, da er deres 
Forekomst og Udbredelse paa Lolland altfor lidet undersogt, til 
at en selv tilnærmelsesvis fuldstændig Fortegnelse vil kunne for¬ 
fattes. Med Undtagelse af et Par Alger og Svampe, som i 
Texten til Flora Danica og i Hornemanns Plantelære an¬ 
gives fra Lolland, findes neppe en eneste trykt Meddelelse om 
disse Planters Forekomst paa Lolland, og mine egne Under¬ 
søgelser i denne Retning ere endnu altfor ufuldstændige til 
at kunne gjore Fordring paa Interesse. Af Mosser og Halv¬ 
mosser har jeg saaledes hidtil kun noteret omtrent 100, for 
Størstedelen almindelige Arter, som forekommende paa Lolland. 
Paa Lavarter er Lolland fattigt, som man kunde vente efter 
dets Mangel paa passende Voxesteder; selv Stengjærder mangle 
4 
« 
