128 
Asterider*), har Museet gjennem de amerikanske Museer i 
Washington og Cambridge faaet to Astropecten- Arter fra de 
sydlige Fristaters Kyster, begge under Navnet A. articulatus (Say), 
hvilket synes at antyde, at man ogsaa der har været i nogen 
Uvished om, hvad der skulde forstaaes ved Say s Art: den ene (fra 
Florida) er min A. variabilis , den anden, fra Nord-Carolina, den 
ægte Astropecten articulatus (Say), men forskjellig fra 
begge de af mig beskrevne vestindiske Arter. Som Tillæg til 
mit tidligere Arbeide vil jeg derfor her give en kort Beskrivelse 
af den nordamerikanske Art. 
A. articulatus (Say) horer ikke til samme Gruppe (B) som 
A. variabilis og anlillensis , men til den 3die Gruppe (C), hvor 
den (af de europæiske Arter) maaskee kommer nærmest til 
A. pentacanthus. Med en ret anselig Storrelse (omtrent 6" i 
Tvermaal) forener den temmelig lange og spidse Arme; Forhol¬ 
det mellem Radierne er omtrent som 1 : 4, Armvinklerne skarpe, 
Randpladerne henved 50. Midt paa Armen er Paxilbæltet endnu 
doppelt saa bredt som Randpladerne; Paxillerne, hvis Bygning 
og Ordning er den sædvanlige, blive paa Skiven storre og sam¬ 
mensatte af storre Korn, midt paa samme dog atter mindre og 
finere. Madreporpladen ligger nærmere ved Randpladerne end 
ved Midten. De ovre Randplader ere beklædte med Korn , som 
ud mod Pladens Omkreds blive fine og borsteagtige. I Armens 
ydre Halvdeel kan der paa hver af disse Plader optræde en 
lille lav Pig eller Knude; dog er det ikke sjeldent, at den 
mangler paa en eller anden Plade eller paa flere efter hin¬ 
anden , derimod er det sjeldent at * de overskride Armens 
Midte; at de kunne mangle aldeles, tor jeg ikke paastaae med 
Bestemthed, da de maaskee kun ere gaaede tabt ved Slid paa de 
Exemplarer, hvor jeg ei har kunnet overbevise mig om deres Til¬ 
stedeværelse. De nedre Randplader ere tæt beklædte med Smaa- 
‘) Bidrag til Kundskab om de ved Kysterne af Mellem- og Sydamerika 
levende Arter af Sostjerner (see disse Meddelelser for 1859). 
