147 
at tale for, at de to af Heller opstillede Arter kunde være to 
Former af een og samme Art. Dette vilde da forudsætte, at 
heller ikke de andre angivne Mærker vise sig constante; det kan 
ikke af H.’s Meddelelse sees, hvor mange Exemplarer han har 
undersogt af hver Form, men mange har det vel neppe 
været. I Betragtning af den her fremdragne Analogi med Form- 
forskjellighederne hos den nordeuropæiske G. granularis , turde 
det derfor være nødvendigt ved nye Efterforskninger paa Artens 
Findested eller paa andre lignende Lokaliteter i Middelhavet at 
stadfæste de to Hellerske Arters Selvstændighed, forend del an¬ 
tages for sikkert, at dette Havbækken virkelig huser to saa- 
danne Arter. 
d. Goniaster articulatus (Linn). Originalexemplaret 
til den af Linné i ,,Museum Tessinianum” p. 114—15 t. IX. 
f. 3 beskrevne og afbildede Asterias articulatci*) , saavelsom til 
Rand plade mes partielle Nogen hed tilfælles, et Artsmærke, som 
ikke er kjendt hos nogen anden Art i Slægten. I Henseende til Ar¬ 
menes Udvikling maa den henregnes til de lang- og spidsarmede (R : r 
= 5:3), da den har en Deel længere og spidsere Arme end G. acutus 
H., om end forholdsvis lidt kortere end hos det ovenfor omtalte Explr. 
af G. granularis med de længste Arme. Randpladerne 12 /i 3 ; paa de 
ovre er den nogne Plet omtrent ligesaa stor som paa Explr. af G. gra¬ 
nularis af sædvanlig Storrelse, men paa de nedre er den svunden ind 
til et meget mindre Omfang, ja paa dem, der ligge inderst i Armvink¬ 
lerne, mangler den nogne Plet endogsaa i Reglen ganske — noget som 
iovrigt vilde være i god Overeensstemmelse med, at jo yngre G. gra¬ 
nularis er, desto storre er forholdsvis den nogne Deel af Randpladerne. 
At Ryg- og Bugtavierne ere meget talrigere og altsaa forholdsvis meget 
mindre end hos den sædvanlige Form af G granularis, kan ogsaa for¬ 
klares som en naturlig Folge af den forskjellige Storrelse og Alder. 
Det omtalte Stykke er ikke godt bevaret (næsten alle Fodpapillerne 
mangle f. Ex.), og jeg tor derfor ikke bestemt udgive det for et kæmpe- 
mæsigt Explr. af den oftnævnte norske Art; det eneste Forhold, som 
med nogen Bestemthed taler derimod, er at Madreporpladen kun 
ligger halv saa langt fra Midten som fra Randpladerne (hos G. granu¬ 
laris ellers midt imellem hegge). 
*) Senere (Syst. Nat. ed. X og XII, Mus. Lud. Ulr.) slaaet sammen med 
A. aranciaca, en kollektiv Art, som det er vanskeligt at dechilfrere, 
men hvis Hovedindhold dog i alt Fald var Astropecten-Arter. 
