156 
O. forcipulosus Ltk.: brachia angusta , acuminata; radius stellæ 
major minorem duplum æquat ; dorsum dcplanatum nodosum) tubercula 
vel spinæ omnino nullæ in tessellis marginalibus , dorsalibus , ventra- 
libusve , pediccllariæ valvatæ maximæ numerosissimæ {7 —/5) vero in 
omnibus hisce tessellis ; arece poriferæ sexseriatæ , sat distindæ , pom 
c. 50; papillæ ambulacrales externæ 3 (3-4). 
d. Linck afbilder t. VIJ hg. 8 en meget udpræget Orea- 
ster-Form, som han i sin Text betegner som „Pentaceros li, gibbus 
-) muricatus , Castellum montanum dicendus a . Den samme Art 
findes afbildet hos Seba t. VII f. 3 som „Pentaceros gibbus & 
muricatus seu Castellum montanum. u De eneste Forfattere, der i 
disse Figurer have erkjendt en egen Art, ere Blainville, som 
citerer Lincks Figur til sin Aslerias Lincliii^ Gray, som henforcr 
begge Afbildninger til sin „Pentaceros muricatus u (der vel egenlig 
opstilles alene paa dem, thi det antydes ikke, at han selv har 
seet et Exemplar af den), og Dujardin og Hupé, som (uden 
Tvivl efter Gray) opfore en Oreaster muricatus som beboende 
„de indiske Have“; heller ikke hos disse sidste Forfattere tyder 
noget paa, at de mere end deres Forgængere have havt Leilighed 
til selv at see Arten, hvilken derfor uden Tvivl indtil de senere 
Tider maa have været meget sjelden i Samlingerne. 
Museet besidder imidlertid, deels fra ældre, deels fra yngre 
Tid , 4 Exemplarer af noget forskjellig Storrelse af denne Ore¬ 
aster léinchii (Blv.), og jeg er derfor ret godt istand til 
at oplyse dens Formforhold. Et af dem er ifolge en vedlagt 
Notits af afddde Dr. Beck, fra Madagascar; to af de andre 
fra Zanzibar. For at Aldersforskjellighederne kunne træde 
desto tydeligere frem, vil jeg beskrive hvert af disse 4 Exem¬ 
plarer for sig, men dog dvæle meest ved det stdrste og det 
mindste. 
Det mindste Exemplar (A) har en storre Radius af 
55 mm , en mindre af 21; Forholdet er altsaa omtrent som 1 : 2 1 /«. 
