161 
f. 1 „Museum Tessinianum“ beskrev og afbildede Linné 
(p. 114 og 115, t. 9 f. 2) en „ Asterias dorsata“ fra Indien "). 
Det er ganske sikkert denne Art, som Miiller og Tro s c hel be¬ 
nævne Oreaster clavatus , og til hvilken de meget rigtig henfore 
saavel Linnés Afbildning som to Figurer af den hos Seba, 
men uden at lægge Mærke til det Artsnavn, hvormed Linné paa 
det nævnte Sted (1753) benævnte Arten, og som der ikke er 
nogen Grund til at forkaste. Jeg benytter derfor denne Leilighed 
til at indsætte ogsaa dette Linnéiske Navn i sine Rettigheder 
og til fremtidig at hævde for Arten Navnet Oreaster (lorsa- 
tus (Lin.). 
g. For Synonymien til Oreaster gigas (Lin.) (O. reticu - 
latus Lin.) har jeg tidligere**) gjort Rede. Den synes imidlertid 
samtidig med mit Arbeide at være bleven foroget med 2 nye 
Navne, hvilket jeg derfor her vil soge at godtgjore som en Efter¬ 
skrift til min ældre udforligere Artikel om denne Art* 
1 „Beschreibungen neuer oder wenig bekannter Seesterne 
und Seeigel a beskriver E. Grube en Oreaster lapidarius , 
iil hvilken han henfdrer Sebas „ Stella marina maxima u t. VIII 
f. 1. Denne er imidlertid, som jeg tidligere har viist, og som 
Original-Exemplaret i vort Museum beviser, det selvsamme Exera- 
plar, hvorpaa Linné opstillede sin Asterias gigas , som ikke er 
forskjellig fra hans senere A. reticulata eller fra senere Forfatteres 
Oreaster reticulatus. Forudsat at Grubes Henforelse er rigtig, 
vilde det hermed være givet, at hans O. lapidarius ikke var andet end 
et af den store og noget variable vestindiske Arts talrige Synonymer, 
en Formodning, som Beskrivelsen heller ikke modsiger, naar An¬ 
tallet af indre Fodpapiller (3—4) alene undtages; paa Grund af 
*) Senere flod denne i Syst. Nat. ed. X og XII sammen med A. nodosa ; 
de til denne henfdrte Afbildninger af Mus. Tes s in., Grew, Linck, 
Rumph og Seba hore til ikke mindre end 6 forskjellige Oreaster-krler, 
medens Diagnosen er laant fra A. dorsata i Mus. Tessin. 
**) 1. c. p. 64—68. 
