200 
saa hoi Grad hos P. Mulleri . Med noget mere Ret har man 
sogt en Forskjel i Rankernes Form; paa det Orstedske 
Exemplar ere disses ydre Led unægtelig noget sammentrykte, 
næsten kjolede underneden, og den derved fremkomne Kant 
er som oftest ved et lille Indsnit eller Indbugtning deelt i 
to smaae runde Tænder eller Knuder, og Rankerne kunne 
derfor her beskrives som „svagt takkede underneden^ henimod 
Spidsen. Dog maa herved bemærkes, at disse Smaaknuder ikke 
ere lige tydelige paa alle det omtalte Exemplars fuldt ud¬ 
viklede Ranker, (om andre end de fuldt udviklede er Talen selv- 
folgelig ikke), og at der paa Rankerne af de ovenfor omtalte Stilk¬ 
stykker af P. asteria er ligesaa tydelige Spor til dem, som hos 
vore to andre Exemplarer af P. Mulleri. 1 dette Forhold vil 
der derfor neppe kunne soges et brugbart Artsmærke mellem 
de her omhandlede to Arter. 
Det er endvidere bleven antaget, at Bægerets Grundled, 
de saakaldte Basalia, skulde frembyde en væsenlig Forskjel. 
Hos alle tre Exemplarer af P. Mulleri falder det strax i Oinene, at 
de fem Basalia danne en sammenhængende Kreds under de 
nederste Straaleled (Ra dia lia), og de korte Somme, hvormed de 
stode sammen udvendig, sees meget tydelig midt under hver af 
disse. Paa Joh. Mullers Afbildninger seer man derimod kun 
lidt til Grundleddene, de synes kun at komme tilsyne i Vin¬ 
klerne mellem de nederste Staaleled (Radialia primaria) og 
at være udelukkede fra al indbyrdes Beroring ved disse. Men heri 
troer jeg heller ikke, at der vil kunne soges noget Artsmærke; af 
Beskrivelsen fremgaaer det nemlig tydeligt nok, at Afbildnin¬ 
gerne ikke ere noiagtige i dette Punkt. Det hedder nemlig; 
„die Seiten der Basalia stossen an einander^, ,,die Nath zwi- 
schen zwei Basalia^, hvilke Udtryk ikke kunne efterlade nogen 
Tvivl om, at P. asteria i denne Henseende forholder sig aldeles 
ligesom P. Mulleri*). Heller ikke i Formen af det andet 
’) Derimod er der uddode Arter (om hvilke mere siden), hos hvilke Grund- 
