202 
ser, men ved Somme, ganske paa samme Maade som de to 
forste Led over enhver Deling af Armene. Det er hos Penta- 
crinerne saa let at see — især naar man lader dem torre lidt 
ind — om to Stykker ere forbundne ved Led og Baandmasse, 
eller umiddelbart ved Somme, at det ikke er muligt at tage feil 
deraf, og desuden har jeg paa det Benzonske Exemplar, hvor 
Perisomet og de biode Dele mangle og Armene ere boiede til¬ 
bage ned mod Stilken, saa at Bægerets Indre ligger blottet og let 
tilgængeligt, kunnet overbevise mig om, at Ledforbindelsen virke¬ 
lig mangler paa det angivne Sted, uden at nogen egenlig Søn¬ 
derlemmelse har været nodvendig. Det kan paa den anden Side 
ikke antages, at dette Forhold skulde være undgaaet Joh. 
Mullers Opmærksomhed, hvis det fandtes hos den af ham 
undersøgte Form, da det netop er et Forhold, som han ellers 
har forfulgt med sin sædvanlige Skarphed og Udforlighed i dets 
hele Maade at træde op paa, og det saameget mindre, som han 
udtrykkelig afbilder de disse to Bægerled forbindende Muskler, 
hvilke altid mangle og naturligen maae mangle, naar to Led ere 
forbundne ved Somme. Heller ikke er der noget unaturligt i, at 
to Arter af Pentacrinus -Slægten i denne Henseende kunne forholde 
sig forskjelligt, da den samme Forskjel jo træder op blandt 
Alectoerne, bvor nogle Arter have de to ovre Staaleled i hver 
Række forbundne til et Doppeltled, andre ikke*). Der vil der¬ 
for heller ikke af denne Grund være Anledning til at stille vore 
to vestindiske Pentacriner i to forskjellige Slægter eller Under¬ 
slægter. Forresten indrømmer jeg, at det vilde være onskeligt at 
faae Ledforbindelsen mellem de to ovre Straaleled hos P. asteria 
udtrykkelig stadfæstet ved en ny Undersøgelse af denne Art, 
skjondt det ikke ret vel kan betvivles, at den her virkelig er tilstede. 
*) Hos den fossile Slægt Encrinus er denne Søm mellem de to ovre 
Straaleled derimod konstant. See Beyrich, ueber die Crinoideen des 
Muschelkalkes (Abhandl. d. Akad. d. Wissensch. Berlin 1857) p. 31. t. 
I. f. 14. 
