234 
seet nogen levende Pentacrin, maaskee endog aldrig ret studeret 
nogen Alecto. Hvorledes Mund og Gat forholde sig hos Penta- 
crinerne, derom fik man forst en Formodning — men endnu 
ikke Vished — ved Joh. Mullers Undersøgelser. Denne Uvis¬ 
hed, som gjorde det vanskeligt at drage sikkre Analogier fra 
nulevende Solilier, saavelsom disses Sjeldenhed og Utilgængelig¬ 
hed for Palæontologerne, maa, i Forbindelse med den Omstæn¬ 
dighed, at Studiet af de fleste fossile Dyreformer kun sjeldnere 
falder i Zoologernes Hænder, bære Skylden for en Deel af 
den Uklarhed, som endnu hersker over et væseniigt Afsnit af 
de fossile Soliliers Bygning: Hvor er disses Mund og 
hvor deres Anus? Hos mange var Bægerlaaget vistnok mere 
eller mindre blodt som hos Nutidens Soli lier: hos dem vil man 
ikke kunne have meget Haab om at faae dette Sporgsmaal be¬ 
svaret, men man vil her ogsaa have en Slags Ret til at forud¬ 
sætte, at alt i denne Henseende forholdt sig som hos Nutidens 
Stilk- og Fjerstjerner. Men der var endnu flere, hvis Bæger- 
laag bestod af ligesaa tykke og faste Stykker som selve Bægeret, 
hvorfor det i Reglen er bevaret fuldstændigt, og hos dem skulde 
man da troe, at man med Sikkerhed kunde erkjende Beliggen¬ 
heden og Formen af Mund og Anus. Fra et apriorisk, zoologisk 
Standpunkt er det vanskeligt at tænke sig, at disse Dele hos 
Fortidens ægte Crinoideer, hvis Bygning forresten synes at have 
været saa lidet afvigende fra Pentacrinernes og Alectoernes, skulde 
have forholdt sig anderledes end hos disse deres nulevende 
Repræsentanter; og dog er der kun een eneste fossil Slægt, hos 
hvilken der — mig vitterligt — angives baade Mund og Anus, 
nemlig Cyathocrinus de Koninck. Men naar man hos denne 
Forfatter læser*'), at Bægerlaaget i Midten har en rund Aab- 
ning, hvis Rande er forlængede til et kort Mundrdr, hvorimod 
Analaabnin gen er lateral og uden nogen saadan Forlæn¬ 
gelse, saa troer jeg rigtignok ikke, at man, naar man gaaer ud 
*) 1. c. p. 81. 
