241 
Sekretion i Lighed med Apiocrinernes 44 , hvormed den kunde være 
fæstet til Havbunden for bestandig, slutter, at dens Rod rimelig¬ 
vis kunde losnes fra sit Stade, og at P. briareus i det hele var 
et bevægeligt Dyr, der havde den Evne at fæste sig midlerti¬ 
digt til flydende Legemer eller Klipperne paa Havbunden ved 
sine Ranker eller ved en „bevægelig, leddet, lille Rod 44 . For¬ 
resten er man i Mangel af direkte Iagttagelser henvist til de 
Slutninger, som Joh. Muller med sin sædvanlige Skarpsindig¬ 
hed udledte af deres Bygning, og hvoraf folgende ere de vig¬ 
tigste: Pentacrinen er ude af Stand til vilkaarligen at boie 
sin Stilk, hvorimod denne besidder en vis passiv Boielighed, 
saa at den kan give efter for Vandets Bevægelser*). (Det stemmer 
derfor ikke med , hvad Stilkens Bygning giver Grund til at for¬ 
mode, naar D u c h a s s a i n g **) beretter, at „Dyret besidder den 
Evne at snoe sin Stilk i Spiral, saaledes som jeg har havt Lej¬ 
lighed til at see det paa et af de mig overbragte Individer 44 ). 
Heller ikke i Rankerne er der — fordi Muskler mangle — 
nogen aktiv Bevægelighed, og de kunne derfor kun tjene til at 
stotte Dyrets Fæste, forsaavidt det under sin Væxt eller ved Van¬ 
dets Bevægelser kommer til, ganske tilfældigt og uvilkaarligt, at 
hage sig fast i omgivende Gjenstande***). Derimod er det istand 
*) Endnu mindre maa denne Boielighed have været hos de mangfoldige 
Former af Solilier, hvis Stilke vare sammensatte af tynde, skiveformige, 
ved straalestribede Flader forbundne Led. Derimod maa en storre og 
rimeligvis selvstændig (vilkaarlig) Bevægelighed forudsættes at have 
fundet Sted hos Bourgueticrinus (og Conocrinus), hvis Stilkled vare 
forbundne med hinanden ved den samme Art virkelige Ledforbin¬ 
delser, som forbinde Leddene i Soliliernes Arme. 
**) Animaux radiaires des An tilles p. 4. 
***) Dette stemmer dog ikke ganske med hvad man har Grund til at an¬ 
tage om Alectoerne, hvis Ranker jo have den selvsamme Bygning; 
thi det kan ikke betvivles, at disse Dyr ere istand til vilkaarligen 
at bevæge deres Ranker. De blive jo ikke ubevægeligt siddende paa 
det Sted, hvor Tilfældet har fort dem hen og forfoiet dem til Hav¬ 
bunden, ved at Rankerne ganske passivt toge fat i hvad der tilbod 
sig. Det er tvertimod frit bevægelige Dyr, der vel holde sig fast 
— maaskee i lang Tid ad Gangen — ved Rankernes Hjælp, men 
