243 
imidlertid til den korte Bemærkning af Ducha ssa i n g*): „Hvad 
angaaer deres Fode, da har jeg (i dem?) fundet Levninger af 
smaae Krebsdyr 44 . I Alectoernes Fordøjelseskanal har man deels 
fundet Diatoméer og andre Mikroorganismer, deels Levninger af 
Entomostraca. 
Hvis man nu turde troe visse Iagttagelser over Fortidens 
Solilier og den Forklaring, som man har givet deraf, vilde disse 
tarvelige Indblik i Crinoideernes Levemaade dog ad denne Vei 
kunne faae en noget storre Fylde; del Lys, der fra Fortidens 
Dannelser kan kastes over Ordenens biologiske Forhold, modta¬ 
ges gjerne som et Supplement til det lidet, som hidtil er bleven 
direkte iagttaget om de nulevende Former. Den amerikanske 
Geolog Yandell skriver**) i Anledning af Acrocrinus Shumardi : 
„en interessant Omstændighed ved dette Exemplar er Tilstede¬ 
værelsen af et eenskallet Bloddyr (en Capulus ) paa Toppen af 
Solilien , i en saadan Stilling, at det kan have været omfattet af 
det levende Dyrs Arme. I et tidligere Arbeide (om Kentuckys 
Geologi) vovede vi (Yandell og S hum ard) den Gisning, at 
Solilien var ifærd med at fortære Skaldyret, da det omkom, men 
Misforholdet mellem Rovdyrets og Byttets Storrelse vakte Tvivl om 
denne Menings Rigtighed. Siden den Tid have vi imidlertid fundet 
talrige Exemplarer af Sblilier (altsaa ikke blot af den her om¬ 
handlede Art) med eenskallede Bloddyr i en lignende Stilling, og vi 
nære derfor ikke længer nogen Tvivl om, at vor forste Gisning 
var rigtigt. I samme Retning, men endnu bestemtere, peger 
den her aftrykte Afbildning i Murchisons „Siluria 44 (p. 
219) af Marsupiocrinus coelatus ***); man seer der Dyret ud- 
*) De Koninck 1. c. p. 53. 
**) Sillimans American Journal of Science and Arts, Second Series, Vol. 
20 p. 136. (1855). 
***) »Figuren fremstiller den uden Armene, men viser den lange Snabel 
stukket ind i Skallen af et Bloddyr: Acroculia haliotis. Af den Om¬ 
stændighed, at denne samme Skal meget hyppigt træffes fast om¬ 
sluttet af denne Solilies Arme, og at Skalmunden altid vender nedad 
over Snablen, har man draget den vistnok ganske rigtige Slutning, at 
17 
