244 
styret med en lang, smækker, krumboiel Snabel, 
som udgaaer midt fra Bugtladen og paa sin Spids 
bærer en Cctpulus-agt\g Snegleskal, og af Texten 
erfarer man, at disse to Dyreformer ofte fore¬ 
komme forstenede sammen under Forhold, der 
tyde paa, at Solilien har været ifærd med at ud¬ 
suge Sneglen, som har været grebet og fastholdt af Armene, da 
begge begravedes sammen i Havbundens Dynd. Resultatet heraf 
vilde da blive, at Stilkstjernerne og vel overhoved Solilierne 
mindre ere (eller vare) anviste paa at leve af mikroskopiske 
Organismer end — iigesom de andre mere bevægelige Echino- 
dermer — af mindre Havdyr, hvilke de fangede med deres 
Arme og enten (ved disses og Sugefoddernes Hjælp) bragte 
direkte ned i deres Fordoielseskanal, eller som de maaskee ud¬ 
sugede uden at bringe dem ned i denne. 
Vi fores herved atter tilbage til Sporgsmaalet om de ældre 
Soliliers ,,Snabel“ var deres Mund eller Anus. Den almindelige 
Anskuelse, der opfatter den som en rorformig Mund, stemmer 
unægtelig meget vel med den sugende Levemaade, som de 
ovenstaaende Iagttagelser synes at antyde, at i det mindste nogle 
snablede Sdlilier have havt. — Skulde det stadfæste sig, at den 
store Fieerhed af Fortidens Crinoideer virkelig kun havde een 
Aabning paa Fordoielseskanalen eller med andre Ord manglede 
en særegen Tarmaabning, da kunde dette maaskee ogsaa bedst 
orklares derved, at de udsugede deres Fode; med en Sug¬ 
ning af Foden folger jo nemlig ikke sjelden hos lavere Dyr Mang¬ 
len af en særegen Analaabning (f. Ex. hos Ikter, So- og Slange¬ 
stjerner, Actinier, Gopler o.s.v.). Men vi fores ved disse theo- 
denne Snegl udgjorde Soliliens sædvanlige Fode. Dette er allerede for 
længe siden bleven iagttaget af Hr. John Gray i Dudley, som har 
udmeislet mange Exemplarer af Stenen for at oplyse dette Punkt, og 
det er yderligere bleven bekræftet af de amerikanske Naturforskere 
Yandell og Shumard, som have iagttaget det samme Træk hos 
liere af Amerikas smukke siluriske Crinoideer« (Murch. Siluria p. 218.). 
